ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 січня 2025 року 	м.Суми	

Справа №591/9145/23 
Номер провадження 22-ц/816/152/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Рунова В. Ю. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа – Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – адвоката Льовкіна Максима Олеговича на додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2024 року в складі судді Ніколаєнко О.О., ухваленого в м. Суми, повне рішення складене 10 квітня 2024 року, -

                                                                в с т а н о в и в :

Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Льовкін М.О. просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з відповідача 500 грн витрат на правничу допомогу. На думку представника, додаткове рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки докази витрат на правничу допомогу позивачем подані після закінчення судових дебатів. Крім того, детальний розрахунок суми судових витрат містить посилання на договір № 14 від 21 травня 2022 року. Натомість, як встановив суд, правнича допомога надавалась на підставі договору № 18 від 20 березня 2023 року та додаткової угоди № 1 до цього договору. Також звертає увагу на те, що заява про ухвалення додаткового судового рішення не містила підтвердження про наявність чи відсутність електронного кабінету, тобто така заява мала бути повернута. Вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим, а доказ таких витрат відповідачу не надсилався.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Брайко Ю.В. просить у задоволенні скарги відмовити, а додаткове судове рішення залишити без змін. Зазначає, що додаткове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Суд встановив фактичне понесення позивачкою витрат на правничу допомогу, про які заявлялось у позові. Також звертає увагу на доступ представника відповідача до Електронного суду та, відповідно, до всіх матеріалів справи, зокрема і до заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками до неї. В апеляційній скарзі не наведено підстав для зменшення витрат на правничу допомогу до 500 грн. Також представник позивачки просить стягнути з відповідача 5000 грн витрат за надану в апеляційному суді правничу допомогу.
Учасники справи повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи питання про компенсацію витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений розмір витрат (15000 грн) не є співмірним зі складністю справи, фактично витраченим часом на представництво інтересів позивачки, обсягом фактично виконаних адвокатом робіт, а тому, урахувавши клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд стягнув з відповідача на користь позивачки 10000 грн.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час ( стаття 30 зазначеного закону).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141 ЦПК України).
У справі встановлено, що 20 березня 2023 року між ОСОБА_1 і адвокатом Брайко Ю.В. укладено договір № 18 про надання правничої допомоги (а.с. 200). Додатковою угодою до вказаного договору №1 від 12 жовтня 2023 року передбачено гонорар адвоката за надання правової допомоги у розмірі 15000 грн (а.с. 201).
Згідно з квитанцією від 21 березня 2024 року ОСОБА_3 за надання правової допомоги за договором № 18 від 20 березня 2023 року та додатковою угодою № 1 від 12 жовтня 2023 року по справі № 591/3145/13 отримала 15000 грн (зворот а.с. 201).
Детальним розрахунком судових витрат від 21 березня 2024 року підтверджується вартість всіх наданих адвокатом Брайко Ю.В. послуг у цивільній справі № 591/9145/23 на суму 15000 грн (а.с. 202).
За змістом ч. 5, ч. 6 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
10 квітня 2024 року від представника ОСОБА_2 – адвоката Льовкіна М.О. до суду першої інстанції надійшла заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 500 грн (а.с. 210-212).
Відтак, ураховуючи зазначене вище клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, у суду першої інстанції були передбачені процесуальним законом підстави для перегляду таких витрат та оцінки доказів їх понесення.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В апеляційній скарзі поряд з доводами про відмову у компенсації позивачці витрат на правничу допомогу також заявлено про зменшення розміру таких витрат до 500 грн, тобто фактично представником відповідача визнано факт понесення позивачкою витрат за надану їй адвокатом правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Аналогічні доводам апеляційної скарги містяться доводи представника відповідача у заяві від 10 квітня 2024 року про зменшення витрат на правничу допомогу до 500 грн.
З огляду на визнання представником відповідача обставин надання позивачці правничої допомоги адвокатом під час розгляду справи в суді першої інстанції колегія суддів не вдається до оцінки доводів апеляційної скарги, які зводяться до вимоги відмовити у компенсації понесених витрат у повному обсязі.
Решта доводів апеляційної скарги також не спростовують факт надання адвокатом правничої допомоги позивачці.
Зокрема, у Детальному розрахунку судових витрат від 21 березня 2024 року дійсно помилково вказано, що послуги надані за договором № 14 від 21 травня 2022 року, оскільки фактично відповідні послуги надавались за договором № 18 від 20 березня 2023 року та додаткової угоди № 1 від 12 жовтня 2023 року. Проте така помилка не спростовує факт наданих послуг саме у справі № 591/3145/13, номер якої вказано у розрахунку (а.с. 202).
Стороною позивачки також виконані вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України. У позовній заяві вказаний орієнтовний розмір судових витрат у сумі 15000 грн (а.с. 4), до заяви про ухвалення додаткового рішення додані докази понесення витрат на правничу допомогу (а.с. 200-202), додані докази направлення копії заяви відповідачу поштою (а.с. 196).
Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з висновком місцевого суду, що заявлений представником позивачки розмір витрат за надану правничу допомогу у сумі 15000 грн є неспівмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг і витраченим адвокатом часом на надання таких послуг, зазначена сума гонорару не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відтак, місцевий суд обґрунтовано зменшив розмір заявлених витрат на правничу допомогу до 10000 грн і ця сума відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та справедливості.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування чи зміну оскаржуваного рішення.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.
Заявлене представником ОСОБА_1 – адвокатом Брайко Ю.В. у відзиві на апеляційну скаргу клопотання про компенсацію понесених в апеляційному суді витрат за надану правничу допомогу у розмірі 5000 грн підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Доданими до відзиву на апеляційну скаргу доказами та матеріалами справи підтверджується, що 20 березня 2023 року між ОСОБА_1 і адвокатом Брайко Ю.В. укладено договір № 18 про надання правничої допомоги (а.с. 200). Додатковою угодою до вказаного договору № 2 від 18 листопада 2024 року передбачено гонорар адвоката за надання правової допомоги у справі № 591/9145/23 в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн. У детальному розрахунку судових витрат від 26 листопада 2024 року підтверджується вартість складових наданих адвокатом Брайко Ю.В. послуг у цивільній справі № 591/9145/23 на суму 5000 грн, а квитанцією від 20 листопада 2024 року підтверджується одержання ОСОБА_3 5000 грн за надання правової допомоги за договором № 18 від 20 березня 2023 року та додатковою угодою № 2 від 18 листопада 2024 року по справі № 591/3145/13.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України).
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
З огляду на те, що адвокатом Брайко Ю.В. в суді апеляційної інстанції дійсно надавалась правнича допомога позивачці, питання перегляду додаткового судового рішення про компенсацію витрат на правничу допомогу є нескладним, а обсяг наданої допомоги зводиться лише до складання відзиву на апеляційну скаргу, тому колегія суддів вважає, що співмірною із складністю вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт буде компенсація за рахунок відповідача витрат позивачки за надану їй правничу допомогу у розмірі 1000 грн.
Керуючись статтями 367,368, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, апеляційний суд 

                                                            у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Льовкіна Максима Олеговича залишити без задоволення, а додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2024 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 1000 грн витрат за надану в апеляційному суді правничу допомогу.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. І. Собина 

                                                                                                   В. Ю. Рунов