Справа №589/4368/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Сидорчук О. М.	
Номер провадження 33/816/91/25 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

27 січня 2025 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Демченко А. Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 589/4368/23 за апеляційною скаргою захисника ІВАНЦОВА А. В. на постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від  28.03.2024, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення;
захисника – адвоката Іванцова А. В., 

установив:

У поданій апеляційній скарзі захисник ІВАНЦОВ А. В. просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, оскільки його підзахисний т/з не керував, показання свідка ОСОБА_3 безпідставно не враховані суддею, як і допущене працівниками поліції порушення права на захист ОСОБА_2 . Суд необґрунтовано не взяв до уваги висновки апеляційного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 126 КУпАП щодо визнання недопустимими доказами відеозаписи з спеціальних технічних засобів працівників поліції, які є ідентичними відеозаписам у даній справі, необгрунтовано визнавши їх такими, що не мають преюдиційного значення. 
Постановою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від  28.03.2024 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і на нього накладений штраф в розмірі 34 000 грн із позбавленням права керувати т/з строком на три роки. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 605,60 грн судового збору.
Згідно постанови судді, ОСОБА_2 , будучи особою позбавленою права керування т/з на строк один рік згідно постанови Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09.12.2022 у справі № 589/2704/22, 18.08.2023 о 15 год. 55 хв. на автодорозі Р65 КПП Миколаївка – КПП Катеринівка 97 км + 800 м с. Пирогівка керував т/з ВАЗ 2121, д. н. з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода) та від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці шляхом продуття газоаналізатору ALCOTEST-6810 та в медичному закладі відмовився.
Вислухавши доводи захисника Іванцова А. В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 006187 від 18.08.2023, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що водій ОСОБА_2 керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, вчинивши правопорушення повторно протягом року, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і, окрім протоколу, об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:
- копією постанови судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09.12.2022 у справі № 589/2704/22 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 6);
- відеозаписами події з технічних засобів поліцейських, якими підтверджуються обставини зупинки т/з, встановлення особи водія ВАЗ 2121, д. н. з. НОМЕР_1 ,  яким виявився ОСОБА_2 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та вимога поліцейських пройти огляд, відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки т/з, так і в закладі охорони здоров`я, складення протоколу та ознайомлення з його змістом останнього (а. с. 7).
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
У разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в розділу I «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.
Направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.
Водій т/з, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки т/з або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, а у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (ч. 6 ст. 266 КУпАП, п. 6, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»).
Вищенаведене підтверджує не лише факт перебування ОСОБА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння під час керування т/з, а й дотримання поліцейськими самої процедури відповідного огляду і фіксації відмови водія у проходженні цього огляду, що повністю відповідає імперативним вимогами законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій т/з зобов`язаний виконувати (п. 1.3, 2.5 ПДР), так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди; ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), а кожний т/з, який знаходиться в русі, повинен мати водія, який повинен контролювати свій т/з таким чином, щоб бути завжди у змозі належним чином їм управляти, бути ознайомленим з правилами дорожнього руху, приписами в області безпеки дорожнього руху, а також з такими факторами, які можуть вплинути на його поведінку (п. 1, 5 і 6 ст. 8 Конвенції про дорожній рух (Відень, 08.11.1968) та положень Європейської угоди, яка доповнює цю Конвенцію (Женева, 01.05.1971).
Відеозапис події правопорушення є об`єктивним доказом у справі і не залежить від суб`єктивного сприйняття будь-якою особою, а засвідчує, що у даній справі мала місце належна правова процедура та законний алгоритм можливості проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського, тому його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в порушення приписів п. 2.5 ПДР цілком логічно завершилось складенням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що поліцейським при складанні цього протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси ОСОБА_2 як учасника дорожнього руху.  
Здійснена апеляційним судом перевірка і аналіз зазначеного вище доказу дозволяє зробити однозначний та безсумнівний висновок, який виключає будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цієї справи, а за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин саме ОСОБА_2 керував т/з та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, так як будь-який обґрунтований сумнів спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, внаслідок чого доводи апеляційної скарги з цих підстав на увагу не заслуговують і є безпідставними.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_2 в час та місці зазначеному в протоколі т/з не керував, апеляційний суд вважає необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються наведеними вище доказами.
З аналогічних підстав апеляційний суд не може узяти до уваги і показання свідка ОСОБА_3 , який є двоюрідним братом ОСОБА_2 і певною мірою заінтересованою особою.
Як убачається з відеозаписів події, на ділянці дороги Р65 КПП Миколаївка – КПП Катеринівка 97 км + 800 м в с. Пирогівка стоїть патрульний автомобіль поліцейських, біля якого перебуває водій ОСОБА_2 і який на запитання поліцейського, куди він рухався на т/з, самостійно вказує, що їхав із м. Шостки в с. Пирогівку. На пропозицію пройти огляд на стан алкгольного сп`яніння на місці зупинки т/з або в закладі охорони здоров`я через наявні у нього ознаки ОСОБА_2 в категоричній формі відмовився. При цьому ОСОБА_2 вказав, що він вжив алкогольні напої в цей день і не заперечує щодо керування ним після цього т/з. Про знаходження за кермом т/з іншої особи взагалі не йшлося.
Твердження захисника в апеляційній скарзі про недопустимість як доказу відеозапису події правопорушення є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки наявний у справі відеозапис відповідає вимогам ч. 1 ст. 251 КУпАП, згідно яких доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які, крім іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП). При цьому даний відеозапис здійснювався поліцейськими, які формували справу про адміністративне правопорушення, за безпосередньою участю ОСОБА_2 , а зафіксовані на цьому відеозаписі фактичні обставини правопорушення мали місце у реальності та не спотворені.
Необхідно зауважити, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, крім іншого, є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП), а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
Послідовність викладення в диспозиціях наведених вище правових норм завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів адміністративного судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, одержаній унаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тобто імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини.
Відтак, у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України, тому вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння на доказове значення отриманих у його результаті відомостей, суд повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.
Жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість поліцейських відносно ОСОБА_2 матеріали справи не містять, тому рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 126 КУпАП ніяким чином не впливає на допустимість чи недопустимість як доказу відеозаписів події правопорушення, наданих поліцейськими, так як КУпАП такого поняття як електронний доказ і вимоги до нього не містить, що у свою чергу не свідчить про істотне порушення прав та свобод ОСОБА_2 .
Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого  ч. 2 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від  28.03.2024 відносно ОСОБА_4 залишити без змін, апеляційну скаргу його захисника ІВАНЦОВА А. В. на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов