Справа № 129/3427/24 
Провадження № 33/801/45/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Капуш І. С.
Доповідач: Матківська М. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року                                                                     м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Матківської М. В.,
розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 819646, який складено 23 жовтня 2024 року о 06 год 40 хв, водій ОСОБА_1 23 жовтня 2024 року о 06 год 35 хв в м. Гайсині по вул.1-го Травня ОСОБА_1 керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, нечітка хода, виражене тремтіння рук), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився на місці зупинки у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн. з позбавленням прав керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Крім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції виніс постанову за його відсутності, при цьому виклики до суду щодо розгляду справи чи постанову за результатами розгляду справи він особисто не отримував. 
В поданій апеляційній скарзі зазначено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не ознайомлений з матеріалами справи, не ознайомлений з оскаржуваним судовим рішенням і його копію він не отримав. Також зазначено, що після ознайомлення з матеріалами справи буде подана уточнена (доповнена) апеляційна скарга із викладенням мотивів та доказів незаконності, необґрунтованості, невідповідності фактичним обставинам справи оскаржуваної постанови суду першої інстанції та порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
У судове засідання в режимі відеоконференції захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Турчак М. В. не з`явилася. 08 січня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшло повідомлення від адвоката Турчак М. В. про те, що Адвокатським бюро «Юридична компанія «ПРАСОЛОВ та ПАРТНЕРИ» було припинено надання правничої допомоги ОСОБА_1 за договором про надання правничої допомоги від 24 листопада 2024 року.
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Судом належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки та SMS-повідомлення, згідно заяви ОСОБА_1 від 23 жовтня 2024 року (а. с. 2). Судова повістка повернулася до суду не врученою за зазначеною поштою причиною «адресат відсутній за вказаною адресою, більше не проживає». SMS-повідомлення не доставлено, оскільки абонент тимчасово недоступний.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, дійшов висновку, що заява про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає до задоволення, а апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Згідно вимог статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Як свідчать матеріали справи оскаржувану постанову судом першої інстанції винесено 22 листопада 2024 року за відсутності ОСОБА_1 (а. с. 10), копію постанови суду, згідно супровідного листа, направлено правопорушнику 25 листопада 2024 року (а. с. 11). Відомостей щодо вручення копії постанови ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав до суду засобами поштового зв`язку 11 грудня 2024 року (а. с. 13-20).
Такі обставини вказують на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому цей строк підлягає поновленню.
Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, проте не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 819646 від 23 жовтня 2024 року водій ОСОБА_1 23 жовтня 2024 року о 06 год 35 хв в м. Гайсині по вул. 1-го Травня керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, нечітка хода, виражене тремтіння рук), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився на місці зупинки у встановленому законом порядку (а. с. 1).
Від пояснень у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 819646 від 23 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 відмовився (а. с. 1).
До протоколу долучено: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а. с. 4); заяву на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень (а. с. 2); заяву про розгляд справи без участі правопорушника та визнання ним своєї вини (а. с. 3); копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3322325 від 23 жовтня 2024 року за ч. 5 ст. 121 КУпАП (а. с. 5).
Також до матеріалів справи долучено відеозапис із нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 819646 від 23 жовтня 2024 року, а саме: факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки чи в медичному закладі (а. с. 7).
Відповідно до частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.  Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція).
Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП.
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). 
Згідно пункту 4 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року № 1395 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився на вимогу працівників поліції від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано на відеозапис.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що відеозаписи у справі є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. Дані відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудної відеокамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що їде додому, спиртні напої вживав, просив його не карати. В подальшому поліцейськими було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера драгер, або в закладі охорони здоров`я, проте, ОСОБА_1 категорично відмовився від освідування.
Відповідно до ч. 3 ст. 256 КУпАП ОСОБА_1 мав можливість висловити свої зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема зазначити про те, що наполягає на проходженні огляду в закладі охорони здоров`я, у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» або у своїх письмових поясненнях. Однак своїм правом на спростування інформації він не скористався.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджений належними та допустимими доказами. 
Апеляційний суд вважає, що узагальнені доводи апеляційної скарги є неспроможними і такими, що не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.
Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування постанови суду не вбачається.
Проте судом апеляційної інстанції встановлені обставини, які є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.
Відповідно пункту 4 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
Згідно статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначені пільги щодо сплати судового збору, відповідно до пункту 13 частини 1 якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Згідно посвідчення УБД серії НОМЕР_2 , виданого 07 квітня 2015 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій.
Отже, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, згідно Закону України «Про судовий збір».
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити в частині розподілу судових витрат.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року.
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити.
Виключити із резолютивної частини постанови суду абзац третій щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 605,60 грн.
В іншій частині постанову суду залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя	М. В. Матківська