П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 січня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 488/4973/24	

Перша інстанція: суддя Щеглова Я.В.,
повний текст судового рішення
складено 29.11.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	
при секретарі –	Марченко І.А.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернулась до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просила суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 №328/2024 від 21.10.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.;
- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що із оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідною довідкою. Також позивач зазначила, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 не заслухавши її пояснення про перебування її на обліку, не дослідивши жодних доказів, виніс оскаржувану постанову. Позивач вважає, що відповідач провів розгляд справи про адміністративне правопорушення поверхнево, формально, не звернувши уваги на докази, надані позивачем, які спростовували порушення нею правил військового обліку, та дійшов помилкового висновку про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.11.2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Згідно з матеріалами справи обставини  справи полягають в наступному.
У жовтні 2024 року позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою отримання військового квитка для пред`явлення його до університету. Однак, представники ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомили її, що вона не перебуває на військовому обліку.
17.10.2024 року начальник відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_2 , керуючись ст.235 КУпАП, склав протокол №328/2024 про те, що 17.10.2024 року о 14.50 год. в приміщенні відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено адміністративне правопорушення, яке полягає в тому, що ОСОБА_1 в період з 18.05.2024 року по теперішній час не зверталася до ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання для взяття її на військовий облік, чим порушила вимоги ч.2 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пп.1 п.1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487. Тим самим вона  вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП під час дії особливого періоду.
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення позивач надала пояснення про те, що «не згодна, так як стоїть на обліку з 2020 року, про що є відповідна довідка».
ОСОБА_1 були роз`яснені її права та обов`язки, визначені ст.268 КУпАП, доведено зміст ст.63 Конституції України, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15.00 год. 21.10.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінеті №3.
21.10.2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , постановив оскаржувану постанову №328/2024 від 21.10.2024 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн..
В оскаржуваній постанові вказано, що 17.10.2024 року о 14.50 год. в приміщенні відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено адміністративне правопорушення. Так, ОСОБА_1 в період з 18.05.2024 року по теперішній час не зверталася до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання для взяття її на військовий облік, чим порушила вимоги ч.2 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пп.1 п.1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487. За такого, вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП під час дії особливого періоду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог чинного законодавства позивач мала перебувати на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 та отримати військово-обліковий документ. Однак, військово-обліковий документ позивач не отримувала і, на момент звернення до ІНФОРМАЦІЯ_3 та притягнення її до адміністративної відповідальності у АІТС «ОБЕРІГ» була відсутня інформація про перебування її на обліку у будь-якому територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.
Як визначено ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ст.283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову у справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Як вже зазначено позивач була притягнута спірною постановою до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.
Частиною 1 ст.210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
19.05.2024 року набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст.210 КУпАП було доповнено частиною 3 наступного змісту: «Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.»
Як вбачається з матеріалів справи, не заперечується та не спростовується відповідачем, позивач у 2020 році закінчила Миколаївський базовий медичний фаховий коледж Миколаївської обласної ради за спеціальністю «Фармація. Промислова фармація», про що отримала диплом молодшого спеціаліста серії НОМЕР_1 від 30.06.2020 року. (а.с.13)
Згідно відповіді Миколаївського базового медичного фахового коледжу Миколаївської обласної ради на запит адвоката позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно навчалася в Миколаївському базовому медичному фаховому коледжі, на спеціальності «Фармація, промислова фармація». По закінченню навчання отримала кваліфікацію – фармацевт. Відповідно п.50 Порядку організації та ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМ України №921 від 07.12.2016 року, вказано, що заклади професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти, які здійснюють підготовку жінок за медичною або фармацевтичною спеціальністю, за два місяці до завершення навчання за відповідною освітньою програмою подають списки щодо таких жінок до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності яких вони розташовані. Відповідальною особою за військовий облік інспектором з кадрів ОСОБА_4 , було надано інформацію до ІНФОРМАЦІЯ_3 (правонаступник ІНФОРМАЦІЯ_6 ), списки жінок, які завершують навчання в червні 2020 року. В журналі реєстрації вихідної документації, за №11/223 від 31.03.2020 року, було надано відповідні списки до ІНФОРМАЦІЯ_3 (правонаступник ІНФОРМАЦІЯ_6 ). (а.с.31)
Отже, будучи особою з медичною освітою, після закінчення коледжу, ОСОБА_1 стала на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_7 за місцем свого проживання, про що 06.08.2020 року за №1138 ІНФОРМАЦІЯ_7 видав довідку про перебування ОСОБА_1 на військовому обліку, що також підтверджено судом першої інстанції. (а.с.19)
Позивач стверджує, що при цьому, військового квитка військкомат їй тоді не видав, мотивуючи це відсутністю бланків та вказав, що виданої їм довідки про перебування на обліку буде достатньо для вступу до вищого навчального закладу (надалі - ВНЗ).
Надалі, ОСОБА_1 вступила на Другий фармацевтичний факультет Запорізького державного медико-фармацевтичного університету, де наразі проходить навчання, що підтверджується довідкою від 03.10.2024 року №21. (а.с.12)
Перед закінченням навчання в ВНЗ керівництво університету наголосило, що кожний майбутній випускник повинен надати до університету копію військового квитка, що підтверджує перебування на військовому обліку.
З огляду на це, у жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_6 , у якому вона перебувала на обліку, з метою отримання військового квитка і пред`явлення його до ВНЗ.
Однак, як вже зазначено вище, відносно неї було складено протокол №328/2024 та прийнято оскаржувану постанову.
Згідно ч.11 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», викладеної в редакції Закону №3633-IX від 11.04.2024 року, який набув чинності 18.05.2024 року, жінки, які придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком і закінчили заклади професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти та здобули медичну або фармацевтичну спеціальність, підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних.
У ч.2 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають жінки, які належать до категорій, зазначених у частині 11 статті 1 цього Закону.
У абзаці 2 пп.1 п.1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 (із змінами, внесеними згідно з Постановою №563 від 16.05.2024 року, що набрав чинності 18.05.2024 року) зазначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання – у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.
Згідно зі ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно ч.1, ч3 ст.210 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року введено воєнний стан, який триває і на час розгляду справи.
Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року №1932-ХІІ особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Отже, враховуючи наведене та з огляду на оскаржувану постанову, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку під час дії особливого періоду, що виразилось у тому, що позивач у період з 18.05.2024 року по день складення протоколу №328/2024 не зверталася до ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання для взяття її на військовий облік.
В підтвердження вказаних обставин, відповідачем надано суду роздруковану таблицю (витяг з АІТС «Оберіг»), де зазначено, що ОСОБА_1 , д.н. 31.01.2002 року, не прив`язана до військкомату, час взяття а облік відсутній, порушень ВО – немає, місце праці ТОВ «Подорожник Миколаїв». (а.с.38)
Однак, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що такий витяг не є належним доказом, оскільки в цьому документі не вказано, що він є витягом, з якої інформаційної бази цей витяг, він не містить ні дати, ні прізвища посадової особи яка його зробила.
Натомість, позивачем надано до суду довідку ІНФОРМАЦІЯ_8 від 06.08.2020 року №1138, виданої ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_9 майором ОСОБА_5 , згідно якої ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідачем не надано суду будь яких доказів, що ОСОБА_1 після отримання вказаної вище довідки була знята з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Щодо відсутності даних в АІТС «Оберіг» щодо взяття ОСОБА_1 на військовий облік, колегія суддів зазначає наступне.
В березні 2017 року Верховна Рада ухвалила Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 року №1951-VIII, який передбачав створення уніфікованої автоматизованої системи, що буде збирати та зберігати усю інформацію про військовозобов`язаних громадян України віком від 18 до 60 років.
Наказом Міноборони України №94 від 28.03.2022 року затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Тобто, формально реєстр розпочав свою дію в березні 2022 року.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
Відповідно до ч.5 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Згідно ст.ст.8, 9 цього Закону, органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Згідно з ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.
Отже, цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до абз.21 ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.
Відповідно до ст.34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зокрема обліку відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладено на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Отже, враховуючи наведені норми, можна дійти висновку, що відповідальними за ведення і наповнення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів («Оберіг») є відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, а тому колегія суддів погоджується з доводом апелянта, що позивач не повинна відповідати та нести відповідальність за несвоєчасне  перенесення (не внесення)  відомостей  про її перебування на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 з 2020 року до відповідного реєстру призовників.
Таким чином, доводи позивача про те, що відсутність електронних відомостей про взяття її на військовий облік у реєстрі «Оберіг» не може бути доказом того, що вона дійсно не перебуває на вказаному обліку, є обґрунтованими.
Також колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції безпідставно зосередив свої доводи на нормах Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №559 щодо обов`язку отримання військово-облікового документу та зазначив, що позивач повинна була його отримати, оскільки суть адміністративного порушення ОСОБА_1 згідно оскаржуваної постанови полягала не у відсутності військово-облікового документа, який вона була зобов`язана оформити, а у факті її не перебування на військовому облік, а відсутність військово-облікового документа відноситься до складу іншого порушення обов`язків військовозобов`язаного.
Враховуючи наведені доводи та висновки, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З огляду на викладене вище, враховуючи встановлені обставини даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем було порушено норми чинного законодавства, а тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Отже враховуючи наведені вище висновки, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям у справі нової постанови про задоволення позовних вимог.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Також в позовній заяві та апеляційній скарзі позивач просив суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що за результатами даного апеляційного перегляду рішення прийнято на користь позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, то з відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 484,48 грн. (квитанція №S16L-31R7-RUZE від 30.10.2024 року) та апеляційної скарги в розмірі 726,72 грн. (квитанція №3302-3894-1719-1453 від 12.10.2024 року), разом 1211,20 грн..
Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.272, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд,–

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2024 року – скасувати, прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №328/2024 від 21 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн..
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	О.В. Джабурія    Н.В. Вербицька