ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 р.	Справа № 520/1323/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 р. (поставлену суддею  Супрун Ю.О.)  по справі № 520/1323/25
          за позовом            ОСОБА_1  
          до           Державного підприємства «Документ»                   
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Документ», в якому просило: визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства «Документ» (в подальшому – ДП «Документ») щодо не здійснення доставки паспорта громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_1 , дата видачі: 12.02.2024 р., дійсний до: 12.02.2034 р., орган, що видав: 2110) оформленого на ім`я ОСОБА_1 до відокремленого підрозділу ДП «Документ» - Філія у Республіці Польща (Центр ДП «Документ» у місті Вроцлав) та не забезпечення видачі вказаного документу ОСОБА_1 ; зобов`язати Державне підприємство «Документ» здійснити доставку паспорта громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_1 , дата видачі: 12.02.2024 р., дійсний до: 12.02.2034 р., орган, що видав: 2110) оформленого на ім`я ОСОБА_1 разом із копіями заяви, заяви-анкети та актом приймання-передачі (у двох примірниках) до відокремленого підрозділу ДП «Документ» - Філія у Республіці Польща (Центр ДП «Документ» у місті Вроцлав) та забезпечити видачу вказаних документів ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинним на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон від 08.02.2024 р., тобто, без пред`явлення будь-яких військово-облікових документів.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2025  р. відмовлено у відкритті  провадження у справі № 520/1323/25.
Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2025  р. та направити  справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції законодавства, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України, та на невідповідність висновкам суду обставинам справи.
У судове засідання учасники справи своїх представників не направили, про дату, час  і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, представник позивача  просила розгляд справи  проводи без її участі та без участі позивача. 
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги  не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що  позивач 08.02.2024 р. звернувся до  Філії Державного підприємства "Документ" у Польщі (місто Вроцлав) з заявою про отримання закордонного паспорта.
У зв`язку з неотриманням від відповідача  закордонного паспорту, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у відкритті  провадження у справі № 520/1323/25, суд першої інстанції виходив з того, що  ДП "Документ" не належить до юридичних осіб публічного права, не є суб`єктом владних повноважень або особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування,  у зв`язку з чим оскарження його рішень, дій чи бездіяльності не підпадає під юрисдикцію адміністративних.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до  ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України,  адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. 
Пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що  суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі "Zаndv. Аustria" від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Пунктом 1 частини 1  статті  19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Аналіз вищезазначених норм закону вказує, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи зі сторони суб`єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. 
Крім того, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад і участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. № 360 затверджено Положення про Державну міграційну службу, пунктом 1 якого  встановлено, що Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 р. № 931-р ДП «Документ» визначено адміністратором Єдиного державного демографічного Реєстру і належить до сфери управління ДМС.
Наказом ДМС від 13.08.2024 р. затверджено статут ДП «Документ».
Пунктом 1.1 Статуту ДП «Документ», затвердженого наказом Державної міграційної служби України № 200 від 13.08.2014 р., встановлено, що державне підприємство «Документ» засноване на державній власності і належить до сфери управління Державної міграційної служби України. Підприємство функціонально включене до системи органів міграційної служби України.
Відповідно до  пп.  2.3.1 п. 2.3 Статуту ДП «Документ», предметом діяльності підприємства є: організація роботи з надання представницьких, інформаційно-консультаційних та інших послуг громадянам України у сфері міграції. Оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оформлення у зв`язку із втратою або викраденням, обмін посвідки, документи для оформлення/обміну яких подано громадянами України або іноземцями чи особами без громадянства (далі - особа) до відокремленого підрозділу, здійснюються визначеним ДМС територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС.
Порядком реалізації експериментального проекту щодо оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянам України, які перебувають за межами України, оформлення, обміну іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, посвідки на постійне проживання під час їх перебування за межами України, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України№ 678 від 10.06.2022 р. встановлено, що відокремлений підрозділ за рахунок коштів заявника надсилає паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон разом із заявою-анкетою та долученими документами та актом приймання-передачі у двох примірниках до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який оформив паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, який оформив паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, надсилає його територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, яким буде здійснюватися видача паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, разом із копіями заяви, заяви-анкети та актом приймання-передачі (у двох примірниках) та надає доступ до заяви-анкети у відомчій інформаційній системі ДМС для проведення процедури верифікації. Другий примірник акта приймання-передачі та копія заяви-анкети з датою видачі та підписом заявника про отримання паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон надсилається до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який оформив паспорт.
Таким чином, ДП «Документ» не є суб`єктом владних повноважень, оскільки не є органом державної влади, не виконує жодних владних функцій та повноважень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком суду  першої інстанції, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки ДП «Документ» не є суб`єктом владних повноважень  у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.
Доводи апелянта щодо застосування у спірних правовідносинах висновків, викладених у постанові  Волинського апеляційного суду від 09.01.2025 р. у справі № 165/3860/24, суд апеляційної інстанції  вважає помилковими, оскільки відповідно до  ч. 5  ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі  застосуванні  норми права до   спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування  норм права, викладені  в постановах Верховного Суду. 
Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі      Руїс Торіха проти Іспанії  (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної  інстанції  вважає, що ключові аргументи апеляційної  скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а  ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 р –  без змін, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм  процесуального права.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 19, 243, 308, 316,  325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 р. по справі № 520/1323/25  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили  з дати її ухвалення та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення шляхом подачі  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено  17.03.2025 року