ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 року          м.Дніпро         Справа №  908/2260/23
Центральний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:  Мороза В.Ф. - доповідач,
суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.
секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" на постанову Господарського суду Запорізької області від 12.02.2024 (суддя Черкаський В.І.)
у справі № 908/2260/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.08.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Ревункова Віталія Михайловича. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Постановою Господарського суду Запорізької області від 12.02.2024 клопотання Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" (вих. від 14.11.2023, вх. № 25390/08-08/23 від 28.11.2023) про закриття провадження у справі залишено без задоволення. Звіт керуючого реструктуризацією за період 09.08.2023 - 01.11.2023 прийнято до відома. Клопотання керуючого реструктуризацією (вх. № 24512/08-08/23 від 15.11.2023) задоволено. Визнано фізичну особу ОСОБА_1 банкрутом. Введено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 . Керуючим реалізацією призначено арбітражного керуючого Ревункова Віталія Михайловича. Зобов`язано керуючого реалізацією у встановленому законом порядку здійснити процедуру погашення боргів боржника, надати господарському суду звіт про виконану роботу.
Не погодившись з вказаною постановою Акціонерним товариством "КРЕДОБАНК"  подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати  постанову господарського суду Запорізької  області від 12.02.2024 у справі № 908/2260/23, провадження у справі закрити.
В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
- Боржником до цього часу не надано: докази перебування Боржника в Ірландії - період перебування, копію ВСІХ сторінок паспорту з візою, датами виїду-в`їзду (сторінки паспорту, надані вибірково, не можуть свідчити про постійне перебування Боржниці в Ірландії окрім того, Банк поставив під сумнів відповідність наданих копій оригіналу паспорта, що рокотить такі докази неналежними і недопустимими); не надано жодних документів про доходи Боржника в Ірландії (якщо це приблизно три тисячі грн./місяць, як зазначено у звіті - потрібно було надати підтвердження і на такі доходи); не надано інші документи, що характеризують фінансовий стан боржника (чеки про оплату продуктів, проживання, покупку речей тощо); не надано копії ВСІХ сторінок паспорту Боржника з відмітками про перетин кордону за 2019 - 2023 р.р. (включно); не надано жодних доказів отримання Боржником коштів з 01.01.2022 року по даний час; не надано доказів витрат Боржником - в т.ч. на утримання (допомоги, тощо) родичів; не з`ясовано номери рахунків (в т.ч. карткових), які використовує Боржник, виписки про рух коштів на них за останні 3, 5 років - а Боржницею такої інформації не надано (якими картками яких банків вона користується, які суми коштів проходили за останні три роки, тощо); не надано доказів постановки Боржника на консульський облік в країні тимчасового перебування (якщо вона, за її усним твердженням, перебуває в Ірландії); не надано документів тимчасової реєстрації (поставки на облік, тощо) заставленого транспортного засобу в країні перебування; не надано дані останнього техогляду заставленого транспортного засобу; не надано допустимих і належних доказів страхування заставленого транспортного засобу в країні перебування; не надано доказів обслуговування (оплата за паливо-мастильні матеріали, дрібний ремонт, тощо) щодо транспортного засобу за період з 01.01.2022 року по даний час;
- в документах, поданих арбітражному керуючому, Боржник, серед іншого, вказала, наступне: Боржник - Фізична особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , представник - адвокат Ткаченко О.С., АДРЕСА_2, E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ); доходи Боржника - 3 589,52 грн.; Боржник пропонує погашення для всіх кредиторів 200 євро на всіх з розстрочкою платежів + суттєве прощення боргу всім кредиторам, в т.ч. - заставному. Тобто, при задекларованій бідності (дохід 3 689,52 грн. в Ірландії - це знаходження Боржника не просто за межею бідності - це поза межею жебрацтва) Боржник користується на території України не безоплатною правовою допомогою, а послугами високваліфікованого, високооплачуваного адвоката - спеціаліста з питань реалізації механізмів фінансової неспроможності, якій оплачує, зі слів Боржника в судовому засіданні, 200 євро за одне судове засідання. Боржник не надала ЗАСТАВНОМУ КРЕДИТОРУ (АТ «Кредобанк») всі наявні, діючі та минулі договори про надання правової (правничої) допомоги з адвокатом Ткаченко О.С. та Боржником (з усіма змінами, доповненнями, протоколами, актами, тощо) - а також документи про оплату таких угод; а також будь-яких угод про отримання боржником правової (правничої допомоги від юристів (в т.ч. адвокатів) починаючи з 01.01.2022 року. Також Боржник не надала пояснення з приводу наявності у неї для виплати адвокату коштів - звідки вона їх взяла, де тримала, скільки ще має, чого не повідомила про наявність таких значних коштів арбітражного керуючого та кредиторів;
- АТ «Кредобанк» категорично «ПРОТИ» переходу до стадії погашення боргів - і просить закрити провадження у справі через недобросовісність Боржника. Боржник є платоспроможним. Боржник приховує інформацію про активи окрім того - надає завідомо неправдиві дані про свої активи. Боржник виїхала за кордон (але це не певно - з її слів, не підтверджених жодними документами) - і там переховує свої активи (зокрема - транспортний засіб). За умови переховування активів Боржника за кордоном, переховування своїх доходів за кордоном (мінімум 4, 5 тис. євро/місяць) - при переході в стадію реалізації, з урахуванням строку процедури банкрутства, дозволить Боржнику «перечекати» банкрутства - і звільнись від боргів, використовуючи формальні процесуальні механізми. Тобто, недобросовісний Боржник звільниться від боргів - оскільки зараз на території України у неї активів - « 0», а доходи, які вона декларує від роботи в Ірландії - 3 тисячі гривень (70 євро в місяць);
- упродовж всієї процедури банкрутства Боржниця так і не надала: інформації про свої доходи в Ірландії; інформації про свої витрати в Ірландії; інформації про наявне у неї в Ірландії майно. Так: Боржниця в Ірландії десь проживає - і невідомо де, скільки вона за це платить; Боржниця в Ірландії має якесь майно - однак арбітражний керуючий не з`ясував, яке саме - а слова Боржниці «що у неї нічого немає» - не заслуговують на увагу, оскільки вона є особою зацікавленою і може приховувати активи - саме для цього і передбачена процедура інвентаризації, яка проводиться арбітражним керуючим. Таким чином, некоректним, на думку Банку, є твердження місцевого суду про те, що «за твердження боржника. у неї немає майна» (сторінка 4 Оскаржуваної постанови) - оскільки наявність майна повинен встановлювати арбітражний керуючий - що ним, зокрема, на території Ірландії, не зроблено. А об`єктиві обставини свідчать, що майно в Ірландії у Боржниці є. Однак вона приховує інформацію про нього;
- як Боржниця, так і арбітражний керуючий у цій справі (який до речі подав клопотання про перехід в процедуру реалізації ще 15.11.2023 року) свідчить про відверту зловмисність їх обох, про спробу перейти в процедуру реалізації з продаже активів Боржниці на території України, яких тут « 0» (нуль) - з метою легітимізації недобросовісного уникнення від виконання грошових. В тому числі забезпечених майном боржника, майном. 
Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду. 
Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.
05.04.2024 до Центрального апеляційного господарського суду від представника боржника - адвоката Ткаченко О.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. 
В судове засідання 05.12.2024 з`явилися представник кредитора АТ «Кредобанк» (апелянта) та представник боржника ОСОБА_1. Інші учасники справи про банкрутство, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не повідомили.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").
«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G.B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.
Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.
Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).
Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України»  (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. 
Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. 
Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, з огляду на обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів не вбачає наявність правових та фактичних підстав для відкладення розгляду справи та продовжує її розгляд, вважаючи за можливе здійснити перевірку постанови суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі учасників справи, які не з`явилися.
Представник апелянта в судовому засіданні 05.12.2024 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.
Представник ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, в тому числі з підстав, викладених у відзиві, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.
Апеляційний господарський суд, заслухавши присутніх представників учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з наступних підстав.
Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.
Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Згідно частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII (зі змінами, що набрав чинності 21.10.2019р.) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства).
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ухвалою від 09.08.2023 зокрема, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Ревункова Віталія Михайловича. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 . Заборонено фізичній особі ОСОБА_1 відчужувати майно.
Суд дійшов до висновку, що боржник правомірно звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Відповідно до реєстру вимог кредиторів станом на 25.09.2023 заборгованість боржника перед кредиторами складає 595 388 грн. 89 коп.
Судом встановлено, що перші збори кредиторів, скликані на 04.10.2023 не відбулися, у зв`язку із участю у зборах кредиторів з правом голосу, розмір яких не є 2/3 та більше розміру голосів.
Повторні перші збори кредиторів, скликані на 20.10.2023 не відбулися у зв`язку із участю кредитора з правом голосу, що не є більше 50 % розміру голосів.
Наступні перші збори кредиторів, скликані на 09.11.2023 є поважними, оскільки розмір голосів конкурсних кредиторів, що приймають участь у голосуванні становить 47 % усіх конкурсних вимог з правом голосу, включених до реєстру вимог кредиторів та становить більше чверті голосів.
Керуючим реструктуризацією Ревунковим В.М. надано звіт "Про результати перевірки декларацій боржника". Ним зроблено висновок, що боржником у "Деклараціях про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність" за 2020 - 2022 р.р. зазначена повна інформація про доходи, отримані нею та членами родини.
Керуючим реструктуризацією Ревунковим В.М. отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, Витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів.
Як свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у боржника відсутнє право власності на об`єкти нерухомості.
Керуючим реструктуризацією Ревунковим В.М. з метою виявлення майна, матеріальних цінностей та основних засобів, які знаходяться у власності фізичної особи ОСОБА_1 з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження з обов`язковим складанням відповідних інвентаризаційних описів було проведено інвентаризацію, про що складено протокол № 1 від 29.09.2023 засідання інвентаризаційної комісії.
Для проведення інвентаризації Наказом № 1-І від 10.08.2023 року було створено інвентаризаційну комісію. До складу комісії увійшли: Керуючий реструктуризацією Ревунков В.М. - голова комісії, Фізична особа ОСОБА_1 - член комісії.
Інвентаризацію було розпочато 10.08.2023 року.
За результатами інвентаризації встановлено, що за боржником: нерухоме майно не обліковується; грошові кошти в банківських установах не виявлені, дебіторська заборгованість невиявлена, цінні папери відсутні.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 29.09.2023 за боржником обліковується транспортний засіб, а саме: автомобіль легковий, марки NISSAN, модель JUKE, тип - загальний легковий - загальний ХЕТЧБЕК-В, виробництва 2018 року, колір - Білий, Номер об`єкта: НОМЕР_2 , Номер державної реєстрації: НОМЕР_3 .
Як свідчить роздруківка з сайту Міністерства юстиції України за безкоштовним запитом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 не має статусу/не є зареєстрованою, як фізична особа-підприємець, в державному реєстрі ЄДРПОУ керівником, учасником або засновником юридичних осіб на території України не значиться.
ОСОБА_1 на праві приватної власності належать предмети щоденного побутового особистого вжитку (посуд, постільна білизна, засоби гігієни), речі індивідуального користування (одяг, взуття), продукти харчування, лікарські засоби.
Опис та вартість виявленого майна не визначалась, оскільки майно, що виявлене під час проведення опису, не підлягає реалізації. Зі слів боржника встановлено, що в його власності відсутня побутова техніка, товари, які можуть бути реалізовані.
З метою встановлення майна боржника керуючим реалізацією проаналізовано державні реєстри та згідно відкритих даних встановлено наступне.
Згідно даних з електронного кабінету платника податків (роздруківки від 14.09.2023 р.) в реєстрі платників єдиного податку, в реєстрі неприбуткових установ та організацій, в реєстрі платників ПДВ - записи відсутні.
За даними Державної авіаційної служби України (роздруківка з реєстру цивільних повітряних суден України від 20.09.2023 р.) записи відсутні.
Відповідно до відкритих даних Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (роздруківка від 30.08.2023 р.) інформація щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівельних об`єктів, де замовником є боржник, відсутня.
Згідно відкритих даних інформація (роздруківка з сайту "Спеціальна інформаційна система Укрпатенту" від 30.08.2023 р.) боржника не зареєстровано заявником та/або винахідником, представником, власником об`єктів промислової власності: винаходів, корисних моделей, торгівельних марок; в державному реєстрі представників у справах інтелектуальної власності (патентних повірених) боржника не зареєстровано.
Як свідчать відкриті даних інформації НКЦПФР (роздруківки з сайту "Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку") власником цінних паперів інвестиційних сертифікатів боржник не обліковується, в реєстрі професійних учасників ринків капіталу та організованих товарних ринків - не зареєстровано, в реєстрі цінних паперів іноземних емітентів, допущених до обігу в Україні, в реєстрі ICI боржник не обліковується.
Відповідно до відкритих даних Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку боржник серед власників пакетів голосуючих актів (5 відсотків і більше) акціонерних товариств, відсутній.
Згідно відкритих даних інформації учасників фондового ринку Smida (роздруківки з сайту "SMIDA" від 30.08.2023 р.) серед власників крупних пакетів акцій, серед емітентів, реєстраторів, торгівців, зберігачів, аудиторів, компаній з управління активами, біржі, депозитаріїв, анульованих акцій, саморегульованих організацій та уповноважених рейтингових агенцій боржника не зареєстровано.
Як свідчать відкриті дані Національного депозитарію України (роздруківки від 30.08.2023 р.) серед власників цінних паперів прийнятих на зберігання НДУ реєстрів власників іменних ЦП, які були переведені в без документарну форму, серед емітентів, в переліку депозитарних установ, в переліку прийнятих на зберігання НДУ первинних документів, на підставі яких здійснювалися зміни в системах реєстрів власників іменних ЦП тих випусків, що були переведені в без документарну форму, в переліку документів системи реєстр власників іменних ЦП, виданих НДУ, як уповноваженим на зберігання, серед отримувачів виплат доходів/сум погашення за ЦП; серед депозитарних установ, зареєстрованих на території АТО; серед власників цінних паперів прийнятих на зберігання НДУ, серед відомостей про прийняття НДУ на зберігання документи, які були підставою для відкриття у системі реєстру особливих рахунків емітента та зареєстрованих осіб і внесення змін до них; інформації щодо анулювання/зупинення ліцензій КУА.
В повідомленнях фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації щодо припинення провадження діяльності депозитарними установами - не обліковується, записів не знайдено.
За відкритими даними Держрибагентства (роздруківка з реєстру) особою, що отримувала ліцензію на вилов водних біоресурсів за межами юрисдикції України та користувачем чи орендарем водного об`єкта не обліковується.
За відкритими даними ДП "АІРТ" серед виробників імунологічних засобів, що зареєстровані та знаходяться в обігу в Україні ОСОБА_1 не зареєстрована.
Кошти та майно, які можуть бути включені до ліквідаційної маси, у боржника відсутні.
Згідно ксерокопії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, боржник на автомобілі 09.06.2022 перетнула кордон, про що свідчить відповідний штамп. Також, на даний час боржник знаходиться у Республіці  Ірландія, на підставі підтвердження для подорожі для осіб під тимчасовим захистом, бенефіціарів продовження директиви про тимчасовий захист до 04.03.2024, дозволу на перебування в державі відповідно до розділу 60 Закону про міжнародний захист 2015 року, переклад з англійської мови на українську мову виконано перекладачем Тараскіною О.А. , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматською Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 6699 від 19.12.2023. Заставний автомобіль також знаходиться у країні Ірландія, що підтверджує фото та геолокація станом на 28.11.2023.
Суд першої інстанції зазначив, що у суду відсутні відомості про те, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами. Суд також не має відомостей про те, що судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.
У суду відсутні підстави для закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи. 
Враховуючи, що станом на 12.02.2024 до суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд дійшов висновку, що клопотання керуючого реструктуризацією вих. № 02-14/133 від 14.11.2023 (вх. № 425112/08-08/23 від 15.11.2023) слід задовольнити та визнати фізичну особу ОСОБА_1 банкрутом та ввести процедуру погашення боргів.
А оскільки кандидатура арбітражного керуючого Ревункова В.М. відповідає встановленим Кодексом вимогам, зважаючи на виконання ним функцій керуючого реструктуризацією, заяву арбітражного керуючого Ревункова В.М. на участь у справі слід задовольнити та призначити керуючим реалізацією арбітражного керуючого Ревункова Віталія Михайловича (свідоцтво № 1891 від 21.12.2018 року, пр. Трубників, 91/59-А, м. Нікополь, Дніпропетровська область, 53201, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), зобов`язавши останнього у встановленому законом порядку здійснити процедуру погашення боргів боржника та надати господарському суду звіт про виконану роботу. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний господарський суд зазначає наступне. 
Предметом судового розгляду є питання обґрунтованості рішення про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів.
Зважаючи на зміст предмета судового розгляду, доводів скаржника, заперечень інших учасників справи та висновків суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали необхідним є з`ясування питання правильності застосування судом приписів ч. 7 ст. 123, ч. 11 ст. 126 та ст. 130 КУзПБ.
Щодо особливостей правового регулювання інституту неплатоспроможності фізичних осіб, необхідно зазначити, що із введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, фізичної особи-підприємця та не тотожний за метою і механізмом реалізації до інституту банкрутства юридичних осіб. 
Провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених Книгою четвертою КУЗБ "Відновлення платоспроможності фізичної особи" (стаття 113 КУзПБ).
Як убачається з пояснювальної записки до проекту Кодексу України з процедур банкрутства метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації не з їх вини та потребують допомоги з боку держави.
Тому, призначенням цих норм законодавець визначив забезпечення допомоги чесним боржникам шляхом передусім реструктуризації їх боргів, а у разі неможливості у майбутньому погасити борги - заслужити їх списання.
У преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої КУзПБ - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами обох судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.
Отже, застосовуючи ці норми, слід враховувати, що на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб КУзПБ не встановлена.
За змістом ст. 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.
Таким чином, КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.
За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
Частиною другою статті 6 КУзПБ визначено, що до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури, як реструктуризація боргів боржника та погашення боргів боржника.
Згідно ч. 5 ст. 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.
Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (ст. 1 КУзПБ).
Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постановах від 22.09.2021 у справі №910/6639/20 та від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
Подібну позицію розділяє й суд апеляційної інстанції, адже за такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема, у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч.ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України).
Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:
- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (п. 3 ч. 2 ст. 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;
- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4-11 ч. 3 ст. 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;
- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (ч. 4 ст. 116, ч. 7 ст. 126 КУзПБ);
- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (ст. 125 КУЗПБ);
- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (ч. 1 ст. 128 КУзПБ).
Також, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема, передбачає:
- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (п.п. 3, 4 ч. 4 ст. 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених ч. 7 ст. 123 КУзПБ;
- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 ч. 7 ст. 123 КУзПБ);
- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно ч. 3 ст. 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 ч. 8 ст. 126 КУзПБ);
- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (ч. 11 ст. 126 КУзПБ).
Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.
Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.
Задля ефективної реалізації боржником цього права КУзПБ передбачає участь арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи, залежно від судової процедури - як керуючого реструктуризацією боргів або керуючого реалізацією майна боржника.
Поряд із загальним правовим статусом арбітражного керуючого закріпленим у ст. 12 КУзПБ, деякі його аспекти у справах про неплатоспроможність фізичних осіб конкретизовано ст. 114 КУзПБ, а особливості механізму реалізації - у інших нормах Книги четвертої цього Кодексу.
За ч. 1 ст. 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи користується всіма правами арбітражного керуючого відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати інформацію і документи, що містять конфіденційну інформацію та/або банківську таємницю; здійснювати огляд майна боржника.
Арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний організувати виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації), визначити його вартість (п. 1 ч. 2 ст. 114 КУзПБ).
Керуючий реструктуризацією не пізніше ніж за 10 днів до дня попереднього засідання зобов`язаний направити суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації боржника (ч. 3 ст. 122 КУзПБ).
На результатах таких заходів, за приписами ч. 7 ст. 123 та ч. 1 ст. 124 КУзПБ, ґрунтуватиметься план реструктуризації боргів боржника, а у разі виявлення керуючим реструктуризацією та неусунення боржником неповноти/недостовірності інформації у декларації про його майновий стан - рішення про закриття провадження у справі.
Тому, керуючий реструктуризацією зобов`язаний у найкоротший строк перевірити майновий стан боржника, серед іншого виконати вказівки суду чи зборів кредиторів щодо додаткової перевірки конкретних фактів приховування боржником майна чи відомостей його декларації, а також забезпечити збирання та аналіз інформації, витребуваної судом відповідно до пунктів 9 - 11 ч. 5 ст. 119 КУзПБ при відкритті провадження у справі.
Апеляційний суд зауважує, що своєчасне та належне виконання керуючим реструктуризацією завдань з перевірки майнового стану боржника є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний брати участь у розробленні плану реструктуризації боргів боржника, забезпечити його розгляд зборами кредиторів та подання на затвердження господарському суду.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУзПБ керуючий реструктуризацією протягом трьох днів з дня схвалення зборами кредиторів погодженого з боржником плану реструктуризації боргів подає до господарського заяву про його затвердження та сам план.
Тож, задля досягнення мети судової процедури реструктуризації боргів боржника керуючий реструктуризацією має забезпечити конструктивну взаємодію сторін щодо опрацювання плану реструктуризації боргів, сприяти у реалізації ними своїх прав та спонукати до виконання обов`язків у строки, встановлені законом чи судом.
Виходячи з наведеного, необхідно наголосити на ключовій ролі арбітражного керуючого на цьому етапі справи про неплатоспроможність фізичної особи, адже саме йому належить подати суду на затвердження план реструктуризації боргів боржника, тому керуючий реструктуризацією зобов`язаний забезпечити розроблення такого плану відповідно до вимог ст. 124 КУзПБ та з урахуванням економічно обґрунтованих пропозицій сторін, а також у встановлені строки подати його на схвалення зборам кредиторів та для затвердження - суду.
У справі, що переглядається, керуючим реструктуризацією надано Проект Плану реструктуризації боргів боржника (т. 7 а.с. 98-104).
Згідно вказаного Плану Боржник - Фізична особа ОСОБА_1 має можливість сплачувати щомісячно 200,00 євро в гривневому еквіваленті в процедурі реструктуризації на користь кредиторів, вимоги яких було визнано судом. У зв`язку з чим, остання вийшла на збори кредиторів з пропозицією щодо розгляду та затвердження плану реструктуризації шляхом щомісячного погашення у розмірі суми в гривні, яка буде становити еквівалент 200,00 євро в розмірі по курсу НБУ станом на 29.09.2023 року 7 710,00 грн.
Судом зауважується, що самим боржником надано інформацію про те, що її середній розмір доходу на місяць складає 3 589,52 грн, тобто менше запропонованої суми погашення, що вже заздалегідь робить неможливим реальне виконання Плану реструктуризації боргів. При цьому будь-яких активів, які могли бути використані для здійснення розрахунків з кредиторами саме в запропонованому розмірі, самим боржником не наведено та керуючим реструктуризацією не виявлено, як і не повідомлено про джерела акумулювання коштів у розмірі 200,00 євро, в той час, як слідує зі змісту Проекту Плану реструктуризації боргів боржника ця сума розрахована з урахуванням того, що боржник має нерегулярний дохід, та має на утриманні батьків, які проживають в Україні та є інвалідами.
Також, боржником зазначається з посиланням на відповідні докази та відображено у Плані про обставини знаходження її транспортного засобу за кордоном та його використання для цілей переміщення та ведення діяльності, що відповідно потребуватиме неминучих витрат на його утримання, як-то: оплати за паливо-мастильні матеріали, сервісне обслуговування, періодичний огляд, планову заміну запчастин, ремонт, страхування цивільної відповідальності, оформлення та постановку на облік, отримання іншої документації та дозволів для керування ТЗ та користування ним на території Ірландії тощо)
Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, видається достатньо сумнівною можливість виконання такого Плану реструктуризації боргів та проведення щомісячних розрахунків з кредиторами на суму 200,00 євро.
Піддаючи сумніву ці обставини, кредитором, зокрема, АТ «Кредобанк» було висловлено ряд суттєвих зауважень та заперечень, які втілилися у поданій до суду заяві про закриття провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.11.2023 прийнято до розгляду клопотання керуючого реструктуризацією (вх. № 24512/08-08/23 від 15.11.2023) та, клопотання кредитора 2 (вх. № 25390/08-08/23 від 28.11.2023) про закриття провадження у справі. Відкладено засідання у справі для розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 18.12.2023, 10 - 00. 
У судовому засіданні 25.12.2023 боржник надала пояснення про готовність надати на розгляд зборів кредиторів доопрацьований план реструктуризації боржника, що передбачає погашення/часткове погашення вимог кредиторів та повернення заставленого майна кредитору 2 у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.
За таких обставин, згідно вимог Кодексу України з процедур банкрутства, суд дійшов висновку про необхідність відкласти засідання у справі для розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі, зобов`язавши учасників справи виконати певні дії.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.12.2023 відкладено засідання у справі для розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 25.01.2024, 10 - 30.
При цьому судом було зобов`язано керуючого реструктуризацією Ревункова В.М. надати суду рішення зборів кредиторів стосовно розгляду доопрацьованого плану реструктуризації боржника.
З матеріалів справи слідує, що вимоги ухвали від 25.12.2023 виконані не були. 
До суду надійшло клопотання боржника (вх. № 1743/08-08/24 від 24.01.2024) про відкладення засідання з метою узгодженості умов проекту плану реструктуризації щодо повернення заставленого майна до України.
У засіданні 25.01.2024 представник кредитора 2 надав пояснення щодо вимог банку до боржника при складанні проекту плану реструктуризації щодо повернення заставленого майна у місячний строк після затвердження плану реструктуризації судом, а не 6 місяців, як запропонував боржник.
Судом встановлено, що Боржником не надано доказів офіційного доходу, отриманого від підприємницької діяльності в Республіці Ірландія в 2023 році, для підготовки проекту плану реструктуризації.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання боржника (вх. № 1743/08-08/24 від 24.01.2024) слід задовольнити та згідно вимог Кодексу України з процедур банкрутства відкласти засідання у справі для розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі, зобов`язавши учасників справи виконати певні дії. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.01.2024 відкладено засідання у справі для розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 12.02.2024, 09 - 30.
При цьому судом було повторно зобов`язано Керуючого реструктуризацією Ревункова В.М. надати рішення зборів кредиторів стосовно розгляду доопрацьованого плану реструктуризації боржника.
Як вбачається з матеріалів справи, станом на 12.02.2024 (дату постановлення оскаржуваної ухвали), вимоги суду виконані не були, боржником та керуючим реструктуризацією не представлено доопрацьований план реструктуризації боржника, що передбачає погашення/часткове погашення вимог кредиторів та повернення заставленого майна кредитору 2 у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства; не надано доказів офіційного доходу, отриманого від підприємницької діяльності в Республіці Ірландія в 2023 році, для підготовки проекту плану реструктуризації, а керуючим реструктуризацією не з`ясовано цю інформацію та не перевірено її дійсність.
При цьому не дивлячись на ці обставини, суд першої інстанції не вбачав перешкод для вирішення питання щодо подальшої процедури у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та переходу до стадії погашення боргів, не відобразивши в ухвалі від 12.02.2024 обставини невиконання боржником та керуючим реструктуризацією своїх процесуальних обов`язків та вимог суду та відповідно не надавши цьому оцінку, при цьому відхилив клопотання Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" (вих. від 14.11.2023, вх. № 25390/08-08/23 від 28.11.2023) про закриття провадження у справі. 
Щодо цьому слід наголосити, що в обґрунтування клопотання АТ "КРЕДОБАНК" зазначало, що боржник є недобросовісним набувачем, приховує інформацію та надає завідомо неправдиві дані про свої активи. 
Судом встановлено, що згідно документів, залучених до матеріалів справи, боржник дійсно знаходиться за кордоном - в країні Ірландія, разом із заставним майном - автомобіль легковий, марки NISSAN, модель JUKE, номер державної реєстрації: НОМЕР_3 . Листом № 49-11036/22 від 09.06.2022 АТ "КРЕДОБАНК" надало згоду на виїзд за кордон транспортному засобу NISSAN JUKE, номер державної реєстрації - НОМЕР_3 .
При цьому суд дійшов висновку, що довідки щодо отримання чи не отримання боржником доходів в матеріалах справи не має.
Також, станом на 12.02.2024 у суду відсутні відомості що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами. Суд також не має відомостей про те, що судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.
Проте, такі висновки є передчасними, позаяк сам боржник не приховує інформацію щодо здійснення ним підприємницької діяльності за кордоном та надання послуг в косметологічній сфері.
Цілком очевидним є те, що від такої діяльності ОСОБА_1 отримується певний дохід, розмір якого мав бути з`ясований керуючим реструктуризацією, як і встановлення можливого формування нею будь-яких активів за кордоном за рахунок цього доходу.
В той же час, Боржником не було надано жодних документів про доходи в Ірландії (навіть на підтвердження повідомленого суду у звіті та  відображеного у Проекті Плану реструктуризації боргів середнього доходу в розмірі 3 589,52 грн); не з`ясовано номери рахунків (в т.ч. карткових), які використовує Боржник, виписки про рух коштів на них за останні 3 роки, а Боржником такої інформації не надано (якими картками яких банків вона користується, які суми коштів проходили за останні три роки, тощо); не надано інші документи, що характеризують матеріальний стан боржника та за рахунок яких здійснюється фінансування її витрат за проживання, забезпечення побуту та життєдіяльності закордоном тощо, а також ті, що стосуються утримання транспортного засобу за період з 01.01.2022 року по даний час тощо.
Натомість арбітражний керуючий керуючий реструктуризацією, роль якого у справі про неплатоспроможність фізичної особи полягає у належному виконанні завдань з перевірки майнового стану боржника, що є запорукою адекватної оцінки стану неплатоспроможності боржника та його можливостей погасити борг, всупереч вимогам ст. 114 КУзПБ не з`ясував всіх обставин щодо фінансового становища боржника, зокрема, не отримав необхідні інформацію та документи, що засвідчують джерела та розмір доходу боржника в Ірландії, його видатки на власне утримання та утримання майна, допомогу родичам тощо.
За таких умов не можливо погодитися з висновками суду про відображення боржником повної інформації про свій майновий стан, як і повноти встановлення керуючим реструктуризацією цих даних, відповідно перевіряючи наявність підстав для закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи суду належало провести більш ретельний та ґрунтовний аналіз наявних у матеріалах справи доказів та оцінити поведінку учасників справи на предмет її відповідності приписам КУзПБ, тобто виконати завдання, які покладає на суд господарське судочинство.
В цьому аспекті слід наголосити на тому, що відповідно до преамбули КУзПБ цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства. Водночас, захист приватного інтересу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів (див. висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).
Отже, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
Застосування судами законодавства про банкрутство зобов`язує суди відповідно до ч.1 ст. 3 ГПК України також використовувати відображені у нормах цього законодавства особливі принципи інституту неплатоспроможності для забезпечення мети законодавства про банкрутство - якнайповнішого задоволення вимог кредиторів боржника.
Одним із принципів, які характерні для правового інституту неспроможності є принцип судового контролю у процедурах банкрутства щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство, що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства.
Тож на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження (схожий за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20).
Застосування судами принципу судового контролю у процедурах банкрутства щодо повноти та належності дій учасників справи про банкрутство, єдиного правового захисту інтересів кредиторів в межах процедур банкрутства та пропорційності надає суду у процедурі банкрутства правові важелі, які можуть забезпечити дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника на кожному з етапів процедур банкрутства.
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до КУзПБ кожна судова процедура у справі про банкрутство має своє завдання та мету, а їх запровадження має здійснюватися із дотриманням правил (наявності визначених КУзПБ для цього умов) переходу від однієї судової процедури до наступної.
Поза увагою суду також залишились обставини, що забезпечуючи розробку проекту плану реструктуризації боргів боржника, керуючий реструктуризацією не пересвідчився у його відповідності вимогам статті 124 КУзПБ, а також не перевірив можливість його реального виконання боржником, тобто, що План реструктуризації є виконуваним за умов отримання нею непостійного доходу, який навіть у середньому розмірі не дозволяє забезпечити стабільне здійснення у повному обсязі щомісячних платежів з метою погашення вимог кредиторів, не кажучи вже про інші життєвонеобхідні витрати боржника, яких неможливо уникнути, про що згадано вище по тексту постанови.
Необхідно зазначити, що метою і завданням процедури реструктуризації боргів, зокрема, є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. При цьому розроблення проекту плану реструктуризації має здійснюватися відповідно до вимог статті 124 КУзПБ, зокрема, щодо форми і змісту проекту плану, що дасть змогу зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника, прийняти рішення про його схвалення та подати на затвердження господарському суду або відхилити його та прийняти рішення про перехід до процедури погашення боргів.
Тож при поданні до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточнюється та погоджується з кредиторами.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 910/8306/20.
Також, апеляційний суд зауважує, що керуючим реструктуризації не було встановлено дійсність зазначеного боржником середнього розміру доходу та відсутність інших джерел фінансування та активів в Ірландії.
В свою чергу, судом першої інстанції не з`ясовано, чи є такі недоліки, зокрема, щодо невиконання боржником вимог ухвал суду від 25.12.2023 та від 25.01.2024 та неусунення підстав, що зумовили відкладення розгляду справи, як-то не надання доопрацьованого плану реструктуризації боржника та доказів офіційного доходу, отриманого від підприємницької діяльності в Республіці Ірландія в 2023 році, необхідного для підготовки проекту плану реструктуризації, умисним приховуванням боржником всіх своїх реальних джерел доходу та активів тощо.
Поміж іншого, колегія суддів звертає увагу, що згідно з положеннями Кодексу План реструктуризації боргів боржника розробляється саме задля відновлення платоспроможності боржника. 
Натомість однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за ч. 11 ст. 126 КУзПБ є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.
Приписи ч. 11 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі за частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а ч. 1 ст. 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів з прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.
У випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника суд через призму судового контролю повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, а за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, враховуючи при цьому добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність. 
Правова позиція щодо цього викладена в постанові Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 904/6042/20 
В свою чергу, відповідно до правового висновку судової палати з розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведеного в постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20, логічне та філологічне тлумачення ч. 11 ст. 126 КУЗПБ у взаємозв`язку з п. 2 ч. 4 ст. 122 КУзПБ приводить до висновку, що за їх приписами на господарський суд покладено обов`язок розглянути та вирішити питання щодо подальшого руху справи після спливу тримісячного строку з дня введення процедури розпорядження майном, зокрема у разі неподання на затвердження плану реструктуризації боргів боржника, а словосполучення "має право прийняти рішення" вказує на дискрецію господарського суду при вирішенні цього питання в межах диспозиції ч. 11 ст. 126 КУзПБ.
У разі неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, після спливу цього строку повинен у судовому засіданні з`ясувати позиції сторін та крізь призму судового контролю оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів.
За таких обставин однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за ч. 11 ст. 126 КУЗПБ є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.
Водночас, приписи ч. 1 ст. 130 КУзПБ не повинні застосовуватися суто формально та зводитися до підрахунку строків чи встановлення відсутності/наявності рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника без встановлення господарським судом обставин справи, перевірки дотримання процесуальних гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін, а також з`ясування підстав для закриття провадження у справі, зокрема за ч. 7 ст. 123, ч. 11 ст. 126 КУзПБ.
Варто вкотре наголосити на тому, що у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, тому до боржника - фізичної особи за приписами Книги четвертої КУзПБ установлено спеціальні вимоги до його добросовісності, інше б суперечило засадам цивільного законодавства, зокрема, таким, як добросовісність у здійсненні відповідного права та недопустимість зловживання правом (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 13 ЦК України).
За змістом приписів статей 116, 119, 123, 125, 126, 128 КУзПБ щодо вимог до боржника та процесуальних наслідків їх невиконання, законодавець означив принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог
Добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, з якими КУзПБ пов`язує можливість альтернативного вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема, закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.
Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.
За таких умов, у випадку відсутності протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, в тому числі з підстав відмови у його затвердженні судом, обов`язковим перед вирішенням питання щодо обрання наступної судової процедури є дослідження у справі поведінки учасників провадження: боржника та кредитора.
Встановивши, що станом на 12.02.2024 до суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, суд першої інстанції, тим не менш, не з`ясував чиї дії/бездіяльність призвели до таких наслідків; не дослідив поведінку боржника, яка у засіданні 25.12.2023 боржник надала пояснення про готовність надати на розгляд зборів кредиторів доопрацьований план реструктуризації боржника, що передбачає погашення/часткове погашення вимог кредиторів та повернення заставленого майна кредитору 2 у відповідності до вимог Кодексу України з процедур банкрутства, у зв`язку з чим, судом було відкладено засідання у справі для розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 25.01.2024, 10 - 30; не надав оцінку бездіяльності боржника, яка не представила суду доказів офіційного доходу, отриманого від підприємницької діяльності в Республіці Ірландія в 2023 році, для підготовки проекту плану реструктуризації, в результаті чого засідання у справі для розгляду погодженого кредиторами плану реструктуризації боргів або прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі було знов відкладено на 12.02.2024, 09 - 30 тощо.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007).  Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).
Отже, приймаючи оскаржувану постанову про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів, зокрема, з підстав відсутності поданого погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, суд першої інстанції, не встановивши всіх вищенаведених обставин, допустив надмірний формалізм, що не сприяє ефективному виконанню завдань господарського судочинства.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Необхідно акцентувати увагу на п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003, в якому зазначено, що за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.
Принцип справедливості судового розгляду в рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.
Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Белле проти Франції» (Bellet V. France, заява №23805/94) ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним, з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію стосовно того, що одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.
Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 (див., mutatismutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12.07.1988, серія A № 140, с. 29, п. 46).
Відповідно до п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 03.07.2014, остаточне 17.11.2014: "Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18.07.2006, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява № 42310/04, п. 280, від 21.04.2011).
Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскаржувана постанова цим вимогам в повній мірі не відповідає.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Відповідно до ч. 2 цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. 
В свою чергу, як передбачено ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Слід зауважити, що апелянт у своїй апеляційній скарзі просив суд скасувати постанову Господарського суду Запорізької області від 12.02.2024 у справі № 908/2260/23 та провадження у справі закрити.
З огляду на межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, визначені положеннями ст. 269 ГПК України, та враховуючи все вищевикладене, постанова Господарського суду Запорізької області від 12.02.2024 у справі № 908/2260/23 прийнята за неповного встановлення обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з порушенням норм процесуального права, а отже апеляційну скаргу належить задовольнити частково: оскаржувану ухвалу скасувати з направленням справи для продовження розгляду до цього суду на стадію реструктуризації боргів боржника.
Частиною 14 статті 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" на постанову Господарського суду Запорізької області від 12.02.2024 у справі № 908/2260/23 задовольнити частково.
Постанову Господарського суду Запорізької області від 12.02.2024 у справі №908/2260/23 скасувати. 
Справу № 908/2260/23 направити для продовження розгляду до Господарського суду Запорізької області на стадію реструктуризації боргів боржника.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови підписано 07.01.2025

Головуючий суддя                                                                      В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                           Ю.Б. Парусніков 

Суддя                                                                                           А.Є. Чередко