ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/19896/24	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року (суддя Сластьон А.О.) у справі № 160/19896/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування позивачу до стажу судді періоду строкової служби у Збройних Силах СРСР тривалістю – 1 рік 10 місяців 17 днів, половини строку стаціонарного навчання в Українській академії внутрішніх справ тривалістю 6 місяців 1 день та 3 роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідного для призначення на посаду судді;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та з 19.02.2020 року виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 72% суддівської винагороди із врахуванням до стажу судді періоду строкової служби у Збройних Силах СРСР тривалістю – 1 рік 10 місяців 17 днів, половини строку стаціонарного навчання в Українській академії внутрішніх справ тривалістю – 6 місяців 1 день та 3 роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідний для призначення на посаду судді.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при здійсненні позивачу перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці протиправно, всупереч положенням статті 137 Закону №1402, відмовлено у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді періоду строкової служби у Збройних Силах СРСР (тривалістю – 1 рік 10 місяців 17 днів), половини строку стаціонарного навчання в Українській академії внутрішніх справ (тривалістю 6 місяців 1 день) та 3 роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідного для призначення на посаду судді.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді, що враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді 
у відставці, періоду строкової служби у Збройних Силах СРСР тривалістю – 01 рік 10 місяців 01 день, половини строку стаціонарного навчання в Українській академії внутрішніх справ тривалістю 06 місяців 01 день;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, що враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду строкової служби у Збройних Силах СРСР тривалістю – 01 рік 10 місяців 01 день, половини строку стаціонарного навчання в Українській академії внутрішніх справ тривалістю 06 місяців 01 день, а також здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 виходячи з 66% суддівської винагороди, з виплатою недоотриманих сум.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Судом першої інстанції зазначено, що до стажу роботи позивача, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового забезпечення судді у відставці, підлягають зарахуванню період проходження строкової військової служби 1 рік 10 місяців 01 день (з 30.06.1976 по 17.05.1978, як зазначено в наданому до суду розрахунку стажу роботи судді) та половина строку навчання в Українській академії внутрішніх справ – 6 місяців 01 день.
Суд дослідив, що відмова відповідача у зарахуванні до стажу роботи позивача на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі та періоду проходження військової служби є протиправною.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2024 року виправлено описку по всьому тексту рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 у справі №160/19896/24 шляхом правильного зазначення в мотивувальній та резолютивній частинах рішення строку проходження позивачем служби в Радянській армії в період з 30.06.1976 по 17.05.1978, а саме: 01 рік 10 місяців 17 днів, у відповідному відмінку, не зачіпаючи при цьому суті рішення суду.
Не погодившись з рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №160/19896/24, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що чинний Закон України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає єдиний підхід щодо визначення стажу роботи судді для всіх питань, де він застосовується, і ст. 137 цього Закону визначає порядок обчислення стажу роботи судді. Закон України «Про статус суддів», на який посилається позивач, втратив чинність. Відтак, скаржник вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
14.12.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про здійснення перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із врахуванням періоду строкової служби у Збройних Силах СРСР; половини строку стаціонарного навчання в Українській академії внутрішніх справ, тривалістю – 6 місяців 01 день та 3 роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідного для призначення на посаду судді.
Листом від 16.01.2024 №3296-55879/З-01/8-0400/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишило поза увагою вимогу позивача про зарахування до стажу судді періоду строкової служби у Збройних Силах СРСР, половини строку стаціонарного навчання в Українській академії внутрішніх справ та 3 роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у галузі права, необхідного для призначення на посаду судді.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.
Положеннями ст. 137 Закону № 1402-VIII визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Абзацом 4 пункту 34 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
На час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося зокрема Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».
В свою чергу, відповідно до Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» у редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Як правильно дослідив суд першої інстанції, із записів послужного списку, військового квитка позивача, копії яких наявні у матеріалах справи, вбачається, що з 30.06.1976 по 17.05.1978 позивач проходив строкову військову службу (служба в рядах Радянської армії). Крім того, у період з 01.09.1993 по 03.09.1994 позивач навчався за денною формою навчання в Українській академії внутрішніх справ, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією диплому.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у зарахуванні до стажу роботи позивача на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі та періоду проходження військової служби є протиправною. Зворотні доводи скаржника про правомірність такої відмови, свого підтвердження не знайшли.
З цих підстав, суд першої інстанції обґрунтовано вказав про наявність підстав для частково задоволення позовних вимог. Аргументи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі № 160/19896/24 - залишити без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 30.01.2025
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк