ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

23 грудня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/2857/24
Головуючий у першій інстанції – Бездідько В. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1327/24

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів:                      Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,
за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»,
треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»,

на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 серпня 2024 року; дата складання повного його тексту: 12.08.2024, місце ухвалення: м. Прилуки,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 р. представник ОСОБА_1 – адвокат Пушкарьов О.О. звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі за текстом – ТОВ «Дебт Форс»), у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис реєстровий № 86979 від 05.04.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. (далі за текстом – нотаріус), про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі за текстом – ТОВ «Вердикт Капітал») заборгованості у сумі 71336 грн 72 коп., що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання ним кредитного договору з Акціонерним товариством «ОТП БАНК» (далі за текстом – АТ «ОТП Банк») № 2015286715 від 26.04.2017, право вимоги за яким натепер відступлено ТОВ «Дебт Форс», а також відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 05.04.2021 нотаріусом видано вищевказаний виконавчий з порушенням Закону України «Про нотаріат» і постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Так: 
- при вчиненні напису нотаріусом не враховано, що кредитний договір, на підставі якого він вчиняється, укладений у простій письмовій формі та відсутні документи, що підтверджують безспірність заборгованості ОСОБА_1 ;
- 05.04.2021 свідоцтво про право ОСОБА_2 на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 28.07.2008 за № 6997, анульовано.
Про наявність вказаних обставин позивачу стало відомо після блокування всіх його банківських рахунків та накладення арешту на кошти в межах виконавчого провадження № 65314145, відкритого 30.04.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля В.О. (далі за текстом - виконавець) на підставі оспорюваного виконавчого напису. 
Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Ухвалюючи його, суд виходив з доведеності позовних вимог.
В апеляційній скарзі ТОВ «Дебт Форс» просить скасувати вказане рішення і ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову. Доводи скарги зводяться до того, що:
- безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданих документах;
- договори (правочини) з додатками (суми боргу ОСОБА_1 на момент відступлення права вимоги), які були пред`явлені нотаріусу для вчинення оспорюваного напису, не визнані судом недійсними, їх зміст не містить положень, що не відповідають законодавству України;
- витрати позивача на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню, оскільки ним не надано доказів їх оплати на поточний рахунок адвоката, вони не відповідають критерію реальності та розумності - є завищеними по нескладній справі, оскільки підготовка позовної заяви та заяви про забезпечення позову не потребують затрати представником значного часу.
У судове засідання учасники справи не з`явилися.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.
У справі встановлено таке.
26.04.2017 АТ «ОТП Банк» (банк) і ОСОБА_1 (позичальник) у простій письмовій формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 2015286715, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у загальній сумі 23608 грн 91 коп., з яких: 22397 грн 00 коп. - на придбання товару, 390 грн 00 коп. - на придбання послуг страхування майна у продавця, 671 грн 91 коп. - на сплату комісії за надання кредиту та 150 грн 00 коп. - на сплату послуг за надання виписок в електронному вигляді (смс-інформування) (копія договору з додатками на арк. 24, 25, 26). Доказів виконання та/або невиконання цього договору матеріли справи не містять.
05.04.2021 нотаріусом видано виконавчий напис № 86979 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 71336 грн 72 коп., що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору № 2015286715 від 26.04.2017, укладеного ОСОБА_1 з АТ «ОТП Банк»; останнім право вимоги спірної заборгованості відступлено ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення прав вимоги № 22\12\18 від 22.12.2018 (арк. 23).
30.04.2021 ТОВ «Вердикт-Капітал» звернулося до виконавця з заявою про примусове виконання оспорюваного позивачем виконавчого напису (її копія на арк. 22). Постановою виконавця від 30.04.2021 відкрито виконавче провадження № 65314145 з виконання оспорюваного виконавчого напису, постановою від 01.08.2023 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , а постановою від 23.08.2023 арештовано його кошти; постановою від 24.12.2023 замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника - ТОВ «Дебт Форс» (арк. 14-15, 16-17, 18-19, 20-21).
Наказом Міністерства юстиції України від 19.04.2021 № 1424/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 № 3 та на підставі підп. «і» п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, анульовано свідоцтво про право ОСОБА_2 на зайняття нотаріальною діяльністю, видане 28.07.2008 за № 6997 (арк. 27).
Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, суд доходить таких висновків.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, здійснюється за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка набрала чинності 10.12.2014, цей Перелік (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172) доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ним передбачалася можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на підставі кредитних договорів, не посвідчених нотаріально. Проте у зв`язку з прийняттям постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 в справі № 826/20084/14, залишеної без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанова Кабміну України № 662 від 26.11.2014 з 22.02.2017 втратила чинність, серед іншого, у частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Оспорюваний ОСОБА_1 виконавчий напис вчинено 05.04.2021 - після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.
Оскільки ОСОБА_1 і АТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір № 2015286715 від 26.04.2017 у простій письмовій формі, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання вчиненого на його підставі (на його виконання) виконавчого напису, який оспорюється, таким, що не підлягає виконанню.
Всі доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать встановленим та описаним вище обставинам справи і визначеним відповідно до них правовідносинам.
Тож оскаржуване рішення є законним і підстав для його скасування нема.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині стягнення з відповідача витрат позивача на правничу допомогу, апеляційним судом встановлено таке. Факт понесення цих витрат підтверджується копіями: 
- договору № 30-04-24/1 про надання правової допомоги від 30.04.2024, укладеного ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Пушкарьовим О.О. (арк. 28-31), за умовами якого за правову допомогу клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 17000 грн 00 коп. (п. 3.1); за домовленістю сторін оплата правової допомоги здійснюватиметься післяплатою протягом 5-ти днів з дня оголошення судом першої інстанції рішення незалежно від результату розгляду справи (п. 3.2);
- детального опису робіт (наданих послуг) від 01.05.2024, виконаних адвокатом на виконання зазначеного договору (арк. 33), відповідно до якого клієнт зобов`язується виплатити адвокату за надані юридичні послуги гонорар, а також відшкодувати фактичні витрати адвоката, пов`язані з виконанням доручення клієнта, а саме: 
1. усна консультація, на що адвокатом витрачено 2 год, вартість послуги – 2000 грн 00 коп.;
2. складання позовної заяви, на що адвокатом витрачено 4 год, вартість послуги – 10000 грн 00 коп.;
3. складання заяви про забезпечення позову, на що адвокатом витрачено 1,5 год, вартість послуги – 5000 грн 00 коп.;
- акта прийому-передачі наданих послуг від 01.05.2024 до укладеного ними договору про надання правової допомоги, в якому перелік послуг узгоджується з детальним описом робіт (арк. 32).
Описані у попередньому абзаці докази витрат на правову допомогу в силу ст. 77-80, пп. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є належними, допустимими, достовірними й достатніми.
Доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що не відповідають встановленим у справі і описаним вище обставинам та визначеним відповідно до них правовідносинам, та такого:
- відсутність підтвердження сплати позивачем витрат на правову допомогу адвоката не може бути підставою для скасування рішення в частині відшкодування їх ОСОБА_1 , оскільки відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову витрати позивача на надання йому правничої допомоги покладаються на відповідача; розмір витрат, які позивач має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тож несплата позивачем цих витрат до вирішення справи не є перешкодою для їх відшкодування;
- посилання на те, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним з ціною позову, складністю справи та виконаними адвокатом роботами є необґрунтованими: позов має немайновий характер, розмір витрат, про які йдеться, відповідає значимості справи для позивача, її складності та обсягу виконаних адвокатом робіт, тобто розмір цих витрат визначено без порушення передбаченого ч. 4 ст. 137 ЦПК України принципу співмірності, а тому підстав для їх зменшення суд не вбачає.
Тож оскаржуване рішення є законним і підстав для його скасування нема.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 серпня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Дату ухвалення постанови визначено згідно з приписом ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Головуючий:                                               Судді: