Справа № 930/484/22
Провадження № 22-ц/801/173/2025
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войницька Т. Є.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

07 січня 2025 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М., 
суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,
з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2
апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лисого Олександра Васильовича
на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Войницької Т.Є., повний текст якого складено 04 листопада 2024 року,
у справі № 930/484/22 
за позовом ОСОБА_2 (позивач)
до ОСОБА_1 (відповідач)
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - 
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в районний суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи вимоги тим, що 16 липня 2021 року з вини відповідача ОСОБА_1 сталась ДТП, в результаті якої йому було заподіяно матеріальну і моральну шкоду. 
Постановою старшого слідчого капітана поліції Якименка І.М. від 24 вересня 2021 року кримінальне провадження по даному факту було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку із відсутністю в діях причетних до цієї події осіб, в тому числі і позивача, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Постановою Немирівського районного суду від 19 січня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у сумі 850 грн в дохід держави.
Матеріальна шкода полягає у витратах, пов`язаних з пошкодженням належного йому автомобіля «Mitsubishi», моделі «Grandis» д.н.з. НОМЕР_1 .
Так, згідно висновку експерта № 4509/23-21 від 12.01.2024 матеріальний збиток, заподіяний пошкодженням автомобіля «Mitsubishi» складає 292 106,10 грн., вартість залишків автомобіля, який залишився у позивача становить 80 044,50 грн., при цьому МТСБУ було відшкодовано страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн.
Таким чином, розмір заподіяної матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача становить 82 061,60 грн. (292 106,10 - 80 044,50 - 130 000,00).
Крім матеріальної шкоди, йому було заподіяно також і значну моральну шкоду, адже під час скоєння ДТП він перебував в своєму автомобілі, пережив значний стрес, хвилювання, фізичний біль та страх. У нього виникли психотравматичні фактори, що спричинили негативні емоції і переживання, призвели до погіршення стану здоров`я, вплинули на реалізацію його намірів та планів. Ця подія призвела до моральних страждань, порушила нормальні життєві зв`язки і вимагає додаткових зусиль для матеріального забезпечення позивача та його близьких.
Був технічно пошкоджений належний йому автомобіль. Він та його сім`я тривалий час були змушені пересуватись на роботу, для здійснення лікування, використовуючи громадський транспорт чи винаймаючи автомобіль, чи велосипедом. Ці обставини посилюють його і так не малі душевні страждання.
Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінив у 20 000 грн.
За вказаних обставин просив стягнути з відповідача 82 061,60 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Рішення суду першої інстанції
Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 82 061,60 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із судовим рішенням, 19 листопада 2024 року представник відповідача - адвокат Лисий О.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що в матеріалах справи міститься висновок експерта № 580/5851/22-21 від 13.04.2023, і саме він мав би враховуватись при визначенні суми матеріальної шкоди. Так, відповідно до вказано висновку розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi», моделі «Grandis» складає 151 325,63 грн., при цьому позивач вже отримав максимальне страхове відшкодування від МТСБУ у сумі 130 000,00 грн. Звертає увагу, що залишивши автомобіль у власне користування та здійснивши його ремонт, позивач не надав жодних розрахунків ремонтної калькуляції, чеків, тощо.
Що стосується відшкодування моральної шкоди, то завдання такої шкоди позивачем належними та допустимими доказами не доведено. У зв`язку із наведеним, просив відмовити в задоволенні позову.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити судове рішення без змін, а апеляційну каргу без задоволення.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 17 грудня 2024 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.
В судовому засіданні представник відповідача адвокат Лисий О.В. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити. 
Представник позивача - адвокат Кіцула В.І. проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити судове рішення без змін.
Встановлені судом першої інстанції обставини 
Судом встановлено, що 16 липня 2021 року о 12:00 на автодорозі М-30 409 км+400м водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_2 , не виконав вимоги п.п. 10.1, 10.2, 11.4 ПДР України, а також вимог дорожньої розмітки 1.3 ПДР України, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi», моделі «Grandis» д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого автомобілі зазнали значні механічні пошкодження.
Постановою Немирівського суду Вінницької області від 19.01.2022 року, яка набрала законної сили 31.01.2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 850 грн.
Відповідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки «Mitsubishi», моделі «Grandis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є позивач ОСОБА_2 . 
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником транспортного засобу марки «Peugeot Partner» реєстраційний номер НОМЕР_2 , є відповідач ОСОБА_1 .
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Grandis», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8757821, який укладений з ПАТ «НАСК «Оранта», строк дії якого до 22.10.2021 року.
Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП застрахована не була.
21.07.21 ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 16.07.2021 на автотрасі М30 409 км+400м за участю транспортних засобів «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та «Mitsubishi Grandis», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . 
Згідно заяви ОСОБА_2 від 12.08.2021, останній звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України ( МТСБУ), з проханням здійснити відшкодування шкоди, заподіяно в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 
Листом за вих. № 3-01б/4537 від 22.02.2022 року МТСБУ повідомило позивача про те, що за результатами розгляду справи № 77702 щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.07.2021 за участю транспортного засобу марки «Mitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прийнято рішення про виплату відшкодування шкоди в розмірі 130 000,00 грн.
На підставі наказу № 3/1357 від 22.02.2022 року МТСБУ перерахувало на рахунок позивача регламентну виплату у розмірі 130 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням АТ «Укрексімбанк» № 1108467 від 17.12.2021 року.
Згідно висновку експерта № 4509/23-21 від 12.01.2024, за результатами проведення додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mitsubishi», моделі «Grandis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого під час ДТП, яка сталась 16.07.2021 року станом на час проведення експертизи складає 1 013 546,28 грн, розрахункова ліквідаційна вартість вузлів і агрегатів, які можливо використовувати в подальшому і що не були пошкоджені в автомобілі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з врахуванням витрат на демонтаж та дефектування складає 80 044,50 грн, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Mitsubishi», моделі «Grandis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого під час ДТП, яка сталась 16.07.2021 року на станом на час проведення експертизи складає 292 106,1 грн.
Позиція апеляційного суду
Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення повністю відповідає зазначеним вимогам.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що сплачена МТСБУ страхова сума за шкоду, спричинену пошкодженням автомобіля «Mitsubishi Grandis» у розмірі 130 000 грн, є недостатньою для відшкодування завданої шкоди, а тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням має бути відшкодована відповідачем ОСОБА_1 , як особою, винною в дорожньо-транспортній пригоді. Провівши розрахунок, суд прийшов до висновку, що розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 становить 82 061,60 грн, й визначається як 292 106,1 грн. (вартість автомобіля до ДТП згідно висновку експерта № 4509/23-21 від 12.01.2024 ) – 130 000,00 грн. (страхове відшкодування, отримане ОСОБА_2 від МТСБУ) – 80 044,50 грн (вартість залишків автомобіля після ДТП).
Колегія суддів повністю погоджується із таким висновком.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з частиною четвертою статі 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі, і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. 
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надавши оцінку висновку експерта за результатами проведення додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи № 4509/23-21 від 12 січня 2024 року, проведеної на підставі ухвали Немирівського районного суду, доказам, які містяться у матеріалах справи, а також встановивши, що винні дії водія ОСОБА_1 знаходяться у прямому причинному зв`язку із завданою майновою шкодою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що останній як володілець джерела підвищеної небезпеки з вини якого сталася дорожньо-транспортна подія і було пошкоджено транспортний засіб, належний позивачеві, зобов`язаний відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 82 061,60 грн.
Доводи апеляційної скарги про безпідставне неврахування судом першої інстанції висновку експерта № 580/5851/22-21 від 13.04.2023, є безпідставними.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону №1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (абзац 2 пункту 15 вказаної вище постанови).
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди (абзац 3 пункту 15 Постанови Пленуму №4 від 01.03.2013 року).
Статтею 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно статті 30.2 вказаного вище Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Поняття "фізично знищений транспортний засіб" включає в себе як ситуацію, коли його ремонт є технічно неможливим, так і ситуацію, коли це є економічно необґрунтованим.
Транспортний засіб «Mitsubishi», моделі «Grandis» д.н.з. НОМЕР_1 вважається фізично знищеним.
Відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої та транспортно-трасологічної експертизи в цивільній справі № 5852/5851/22-21від 13.04.2023 руйнування деталей ТЗ марки «Mitsubishi» моделі «Grandis», державний номерний знак НОМЕР_1 сталось внаслідок прикладення до даного автомобіля ударних навантажень, направлених спереду назад по ходу руху автомобіля, які перевищували межу міцності пошкоджених складових. Причому руйнування деталей зазначеного транспортного засобу було під час події ДТП, в процесі зіткнення ТЗ, тобто стало її наслідком. 
Вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля складала величину близько 789 519,78 грн, а відновлювати (ремонтувати) автомобіль економічно недоцільно. 
Розрахункова ліквідаційна вартість вузлів та агрегатів, які можливо використовувати в подальшому у відповідності до п. 7.22 методики автотоварознавчої експертизи, що не були пошкоджені в автомобілі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з врахування витрат на демонтаж та дефектування складових складала 43 296,02 грн на 16.07.2021 та вартість тих, що не придатні до використання по величині їх ваги за ціною металобрухту відповідного сортаменту на 16.07.2021. 
Вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті пошкодження автомобіля за вирахуванням ліквідаційної вартості залишків автомобіля на 16.07.2021 складала величину 108 029,61 грн. 
Водночас розрахунок вартості матеріального збитку, зазначений у висновку експерта № 580/5851/22-21 від 13.04.2023 зроблено станом на 16 липня 2021 року, тобто на час скоєння ДТП, що суперечить ч. 2 ст. 1192 ЦК України.
Не спростовують висновків суду першої інстанції і посилання апелянта на те, що автомобіль нібито відремонтований, вартість такого ремонту позивачем не підтверджена, як не підтверджено і те, що отримані за судовим рішенням кошти будуть використані на ремонт авто. Зростання розміру відшкодування пов`язане з тривалим провадженням в справі, і, зокрема, зміною курсу валюти, що використовується в розрахунках. 
Так, в матеріалах справи відсутні докази того, що автомобіль було фактично відновлено. 
Крім того, розмір збитків (вартість втраченого майна) визначено на момент розгляду справи згідно з вимогами частини другої статті 1192 ЦК України. Визначення розміру збитків через вартість виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі є альтернативним способом такого визначення, а не підставою для відмови у відшкодуванні шкоди у випадку фактичного проведення ремонту. 
До тривалого часу провадження у справі, й зміни (збільшення) вартості відшкодування призвела в тому числі й поведінка відповідача, який не погодився з вартістю відшкодування, заявленою позивачем, яка була меншою за стягнену судом після проведення судових товарознавчих експертиз. 
Також правильним є висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди.
Врахувавши характер моральних страждань ОСОБА_2 , хвилювання, стрес, необхідність докладення додаткових зусиль для відновлення звичного життєвого циклу, врахувавши засади розумності та справедливості, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що достатнім та співмірним із завданою моральною шкодою буде визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди у сумі 10 000 грн.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що питання щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи. Судом першої інстанції встановлено всі фактичні обставини справи, враховано доводи сторін, надано належну оцінку поданим сторонами доказам та правильно застосовано вищезазначені норми ЦК України.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції й не є підставою для скасування чи зміни рішення. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Щодо судових витрат
По справі відсутні підстави для перерозподілу чи відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд,- 
постановив:
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лисого Олександра Васильовича залишити без задоволення, а рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року, – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Головуючий                                                                        І.М. Стадник 

Судді                                                                                М.В. Матківська

                                                                               В.В. Сопрун