П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 грудня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/22484/24	

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарги військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

16 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 01.06.2023 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, виплаченої 01.06.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2023 року у справі №420/17385/22.
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 01.06.2023 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, виплаченої 01.06.2023 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2023 року у справі №420/17385/22.
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 року по 19.06.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 року по 01.04.2018 року та з 01.11.2018 року по 15.03.2021 року, виплаченої 19.06.2024 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2023 року у справі №420/14841/23.
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 року по 19.06.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 року по 01.04.2018 року та з 01.11.2018 року по 15.03.2021 року, виплаченої 19.06.2024 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2023 року у справі №420/14841/23.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до військової частини НОМЕР_1 з відповідною заявою щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, яка, на переконання позивача, протиправно не була задоволена.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що законодавством, чинним на момент нарахування індексації, не передбачалась виплата компенсації за порушення строків виплати індексації грошових доходів.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовні вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин, індексація грошового забезпечення не входила до складу доходів громадян, тому дія Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» не розповсюджується на спірні правовідносини. 
Позивач своїм правом на подання відзиву не скористалась. Про розгляд справи повідомлена належним чином.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 11.03.2002 року по15.03.2021 року.
01.06.2023 року відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.01.2023 року у справі №420/17385/22 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період за період 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року у сумі 61442,68 грн., що підтверджується банківською випискою. 19.06.2024 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2023 року у справі №420/14841/23 відповідачем виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 01.04.2018 року та з 01.11.2018 року по 15.03.2021 року у загальній сумі 98322,55 грн.
Однак, при цьому відповідачем не виплачено позивачу компенсацію втрати частини доходів.
Вважаючи  протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з посиланням на висновки Верховного Суду в  постановах 04.05.2020 у справі №816/379/16, від 30.09.2020 у справі №280/676/19, від 13.09.2021 у справі №639/3140/17, від 15.10.2020 у справі №240/11882/19, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20, виходив з того, що враховуючи наявність факту несвоєчасної виплати позивачу сум індексації грошового забезпечення, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення. 
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі сум індексації грошових доходів громадян. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі страхові виплати, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер.
Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Згідно із частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Предметом спору у справі, що розглядається, є нарахування та виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням виплати індексації грошового забезпечення позивача.
Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 року по справі №420/17385/22 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо застосування січня 2016 року та лютого 2018 року як місяців, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. включно.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січня 2008 року.
В іншій частині позову – відмовлено. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2023 року у справі №420/14841/23 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію - різницю грошового забезпечення 4138,07 грн в місяць у загальній сумі 122139,81 грн. за період з 01.03.2018 року по 01.04.2018 року та з 01.11.2018 року по 15.03.2021 року включно відповідно до приписів абз.4,6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003р. №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004р. №44.
На виконання рішення суду у справі 420/17385/22, відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення у розмірі 61442,68 грн 01 червня 2023 року.
На виконання постанови суду у справі №420/14841/23, відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення у розмірі 98322,55 грн 19 червня 2024 року (а.с.17).
У контексті обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
За обставинами справи, недоплачені суми індексації за період 2016-2018 року відповідач виплатив ОСОБА_1 лише 01 червня 2023 року, а за період з 2018 по 2021 рік – 19 червня 2024 року, тобто з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення  більше ніж на один місяць. Викладене є підставою для отримання позивачем компенсації втрати частин доходу.
Відповідно приписів  ст. 7 Закону № 2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.
Отже, законодавець передбачив можливість прийняття рішення по стягненню суми компенсації окремо від стягнення суми основного боргу.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частин доходу у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за 2016-2021 роки.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі № 200/15033/21 від 06 березня 2024 року.
Стосовно доводів апелянта, що суми індексації не входили до складу доходу до лютого 2021 року, колегія суддів відхиляє та звертає увагу на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17, відповідно до якої під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
Отже, позивач має право отримати компенсацію втрати частин доходу у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за 2016-2021 роки.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 05 серпня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко