Дата документу 29.01.2025 Справа № 334/404/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №334/404/24         Головуючий у 1-й інстанції: Погрібна О.М.
Провадження №22-ц/807/323/25                        Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
29 січня 2025 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря  	Подліянової Г.С., Кочеткової І.В.,  Онищенка Е.А., Остащенко О.В.,  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника, адвоката Трачук Наталії Іванівни на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.
 В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входять однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , та приватний будинок за адресою: АДРЕСА_2 . 

Про смерть батька та відкриття спадщини позивачу стало відомо не одразу, а через певний час, оскільки, починаючи з 25 лютого 2022 року позивач проходить службу у Збройних силах України та виконує бойові завдання, не має постійного мобільного зв`язку. Так, з 25 лютого 2022 року ОСОБА_2 було призвано до Збройних сил України по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 на посаду стрілець 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , та в подальшому переведений на посаду стрілець 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , де і до дати подання позову він проходить службу. Позивач з 25 лютого 2022 року та на дату подання цього позову знаходиться у зоні активних бойових дій та захищає Україну від російської агресії, тому з урахуванням обставин несення військової служби не мав змоги вільно залишити військову частину для оформлення спадщини.

Зазначає, що перебування на військовій службі у зв`язку з мобілізацією починаючи з 25 лютого 2022 року по теперішній час під час дії воєнного стану є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка викликана об`єктивними істотними труднощами для нього на вчинення цих дій, що є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. 
На підставі вищевикладеного, позивач просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті його батька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата смерті – ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа № 48/2023), на три місяці, який відраховувати пісня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2024 року позов задоволено.
Визначено  ОСОБА_2 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті  ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька,  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком у три місяці з дати набрання даним рішенням законної сили.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду,  ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Трачук Наталії Іванівни подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов дійшовши помилкового висновку про наявність поважних причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та не взяв до уваги, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Суд не врахував, що вся територія Запорізького району входила до території активних бойових дій з 12 березня 2022 до 31 грудня 2022, після цієї дати – входить до території можливих бойових дій. Позивач, навіть перебуваючи на військовій службі у НОМЕР_2 , яка знаходиться у м. Запоріжжі і лише періодично виїздив на бойові завдання до Харківської та Донецької областей, мав можливість подати заяву про прийняття спадщини особисто або за допомогою поштового зв`язку, до будь-якого нотаріуса на території України, де не велися активні бойові дії, проте в період з 12 липня 2023 (день подання заяви нотаріуса особисто) не вчиняв дій щодо прийняття спадщини, тоді як строк на її прийняття сплив 30 вересня 2023 року. Об`єктивно з матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про смерть батька з повідомлення приватного нотаріуса Вартанової О.С., яка від усіх спадкоємців дізналася про існування ще одного спадкоємця першої черги, направила запит до департаменту реєстраційних послуг для встановлення його місця проживання і своєчасно, до спливу шестимісячного строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України направила позивачу рекомендованим листом з повідомлення пропозицію про прийняття спадщини, яка отримана мамою позивача ОСОБА_6 , як зазначено у поштовому повідомленні 12.07.2023. Суд неналежним чином оцінив зазначений доказ та не обгрунтував причини цього. Таким чином з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2024 року у справі № 753/14640/23, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, інших постановах, дають підстави для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права, тому воно підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 , адвокат Роздорожний О.О. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини позивач пропустив з поважних об`єктивних причин, пов`язаних із військовою агресією рф проти України, оскільки починаючи з 25 лютого 2022 року проходить службу у Збройних силах України у зв`язку з мобілізацією та виконує бойові завдання, не має постійного мобільного зв`язку, що унеможливило звернутися своєчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, дійшов висновку про визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. 

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного. 

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторним) серії НОМЕР_3 , актовий запис №804 (т.1 а.с.105).

До складу спадщини входить: квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Батьками позивача ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 29 серпня 2000 року, є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с. 157, зворотній бік).

Відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 також є дітьми померлого батька, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_7 (т.1 а.с.126 зворот-127).

З копії спадкової справи № 48/2023 вбачається, що 15 квітня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька ОСОБА_5 , в якій вказав, що крім нього ще є спадкоємці: донька спадкодавця ОСОБА_3 та син спадкодавця ОСОБА_2 (т.1 а.с.104).

15 квітня 2023 року ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_7 ) звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька ОСОБА_5 , в якій вказала, що крім неї ще є спадкоємці: син спадкодавця ОСОБА_3 та син спадкодавця ОСОБА_2 ..

16 червня 2023 року ОСОБА_8 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого брата ОСОБА_5 , в якій вказав, що крім нього ще є спадкоємці: донька спадкодавця ОСОБА_1 та сини спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .. 

Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 01 травня 2023 року за N 04-07/3/3099, що міститься в спадковій справі N 48/2023, за відомостями департаменту реєстраційних послуг, за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 15 лютого 1994 року по 30 березня 2023 року (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Разом з ним на день смерті зареєстровані особи відсутні.

Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 15 червня 2023 року за N 04-46/3/4076, що міститься в спадковій справі N 48/2023, за відомостями департаменту реєстраційних послуг ЗМР, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , з 12 травня 2011 року по теперішній час.

29 червня 2023 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. за вих. N 292/02-14 на адресу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ), направлено повідомлення спадкоємцю, відповідно до якого, якщо він бажає прийняти спадщину після померлого батька ОСОБА_5 , то до 30 вересня 2023 року має звернутися до нотаріальної контори ( а.с. 150 т. 1).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вищезазначене повідомлення спадкоємця ОСОБА_2 отримано 12 липня 2023 року - ОСОБА_9 , матір`ю позивача ( а.с. 150 зворот т. 1).

27 грудня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька ОСОБА_5 , в якій вказав, що крім нього ще є спадкоємці: донька спадкодавця ОСОБА_1 та син спадкодавця ОСОБА_3 ( а.с. 154 зворот т. 1).

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вартанової О.С. від 28 грудня 2023 року, за результатами розгляду документів, наданих ОСОБА_6 , яка є представником ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , діє на підставі довіреності, посвідченої Вартановою О.С., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 27 грудня 2023 року за р. N 3855, позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , оскільки пропущено передбачений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини (т. а.с.12-13).

Як вбачається з довіреності за реєстровим N 3855, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С., вищезазначена довіреність видана ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_6 27 грудня 2023 року, для представлення зокрема інтересів довірителя з питань ведення справи про передачу ОСОБА_2 спадкового майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 , з правом ведення від його імені переговорів та попереднього узгодження всіх процедурних питань, подання, одержання та підпису всіх документів, необхідних для виконання повноважень, подавати будь-які довідки, витяги, звіти, висновки, рішення, розпорядження, акти, заяви, в тому числі заяви про видачу Свідоцтва про право на спадщину, отримати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, дублікати документів, Свідоцтва про право на спадщину (т.1 а.с.10-11).

Відповідно до довідки від 27 лютого 2024 року за №ВО/1760, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що старший солдат ОСОБА_2 25 лютого 2022 призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 та направлений для проходження служби до ВЧ НОМЕР_1 (т.1 а.с.85).

Відповідно до довідки від 12 березня 2024 року за №28 ВЧ НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 з 25 лютого 2022 по теперішній час (т.1 а.с.102). 

Як вбачається з довідки про проходження служби від 28 жовтня 2022 за №1540 ВЧ НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією у ВЧ НОМЕР_1 з 25 лютого 2022 по теперішній час, залучається до районів проведення бойових дій у Запорізькій та Донецькій областях в умовах воєнного стану (а.с.187). 

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_8 від 22 квітня 2019 року, ОСОБА_2 прийняв військову присягу 29 травня 2019 року та проходить військову службу(т.1 а.с.14-20). 

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших.

З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших.

Практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , у зв`язку із чим відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

15 квітня 2023 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася дочка померлого - ОСОБА_3 , дочка померлого - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 звернулася сестра померлого – ОСОБА_8 . 

27 грудня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька ОСОБА_5 . На свою матір ОСОБА_6 видав довіреність задля того, щоб остання звернулась до приватного нотаріуса Вартанової О.С. із письмовою заявою для прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вартанової О.С. від 28 грудня 2023 року, за результатами розгляду документів, наданих ОСОБА_6 , яка є представником ОСОБА_2 , позивачу ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 , оскільки пропущено передбачений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини (т.1 а.с.12-13).

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що строк для прийняття спадщини пропустив із поважних причин, оскільки з 25 лютого 2022 року призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 та направлений для проходження служби до ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки від 12 березня 2024 за №28 ВЧ НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 з 25 лютого 2022 по теперішній час (т.1 а.с.102). 

Як вбачається з довідки про проходження служби від 28 жовтня 2022 за №1540 ВЧ НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією у ВЧ НОМЕР_1 з 25 лютого 2022 по теперішній час, залучається до районів проведення бойових дій у Запорізькій та Донецькій областях в умовах воєнного стану (а.с.187).

Вищезазначене також підтверджується копією військового квитка ОСОБА_2 серії НОМЕР_8 . 

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_2 посилався на пропуск строку на прийняття спадщини саме через проходження служби у Збройних силах України. Суд правильно зауважив, що ОСОБА_2 був мобілізований на другий день повномаштабної війни, 25 лютого 2022 року. Тобто, за рік до смерті батька ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

В суді першої інстанції представником ОСОБА_2 зазначалось, що позивач не може вільно розпоряджатися своїм часом та відвідати нотаріуса, який є найближчим до нього, оскільки ОСОБА_2 безпосередньо виконує бойові завдання та перебуває за місцем дислокації військової частини.

Отже, не є доречним зазначення стороною відповідача про те, що позивач свідомо та бажано не скористався своїм часом для подання заяви про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнається, зокрема, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України 

В свою чергу, враховуючи обстановку у Запорізькій області, та в Україні в цілому, а також відмінність звичайної строкової служби від служби під час мобілізації, однозначним та беззаперечним є поважність пропуску строку ОСОБА_2 через проходження служби.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_2 пропустив із поважних об`єктивних причин, пов`язаних із проходженням військової служби у Збройних Силах України по мобілізації з 25 лютого 2022 року по теперішній час, залучається до районів проведення бойових дій у Запорізькій та Донецькій областях в умовах воєнного стану

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження судом першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Суд правильно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустили порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскарженого судового рішення, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними.

Аргументи апеляційної скарги про те, що позивач не мав жодних перешкод для подання заяви, але не скористався правом на прийняття спадщини, є безпідставними, оскільки не спростовують права позивача на звернення з відповідною заявою про прийняття спадщини за законом та не спростовують поважності причин пропуску ним установленого законом строку на звернення з такою заявою.

Суд першої інстанції надав відповідну правову оцінку доказам у справі всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів відхиляє посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом висновків, викладених Верховним Судом в постановах, що зазначені заявником в апеляційній скарзі, оскільки висновки у цих справах і у справі, що переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, є різними, у зазначених справах суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлених обставин справи та до переоцінки доказів, їх належності та допустимості, яким судом першої інстанції надана належна оцінка обгрунтовано викладена в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене судове рішення - без змін.

З урахуванням вищевикладеного, вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника, адвоката Трачук Наталії Іванівни – залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2024 року -  залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повна постанова складена 04 лютого 2025 року.

Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Кочеткова І.В. 	Онищенко Е.А.