ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 340/2173/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Олефіренко Н.А.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
          на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 року (головуючий суддя Казанчук Г.П.)
           в адміністративній справі №340/2173/24 за позовом   ОСОБА_1  до відповідача  Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

          Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 08.04.2023 до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому, урахуванням уточнень, заявлених в  судовому засіданні 08.07.2024, просила (а.с.1-5, 32, 110-111):
          - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у переведенні позивачки на пенсію згідно частини 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу XI ''Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII'';
          - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перевести ОСОБА_1 з 01.04.2024 року на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу XI ''Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII'' та здійснити перерахунок і виплату- пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідки, виданої ГУ ДКСУ у Кіровоградській області №01-17/213 від 29.02.2024 року.
          Вказує про необхідність переведення позивачки на пенсію державного службовці із проведення перерахунку пенсії на підставі довідки, виданої ГУ ДКСУ у Кіровоградській області від 29.02.2024 року №01-17/213, оскільки у цій довідці вказані складові заробітної плати за посадою, яка відповідає посаді, на якій позивач проходила державну службу.
          Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 року позов задоволено частково. 
          Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у переведенні позивачки на пенсію згідно частини 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII".
          Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перевести ОСОБА_1 з 01.04.2024 року на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ і розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII".
          У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.           Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірні правовідносини стосуються саме переведення позивачки у межах одного виду пенсії – пенсії за віком, але на підставі різних законів. Зазначив, що правові підстави для нарахування пенсії у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної у довідці про складові заробітної плати за №01-17/213, виданої 29.02.2024, відсутні, оскільки законодавство не регламентує ані права особи на такий перерахунок, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку пенсії. Отже, за бажанням позивачки їй може бути лише поновлена виплата пенсії державного службовця, проте, в розмірі, який було встановлено до 01.03.2022, тобто до моменту переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
Оскільки позивачка уже скористалась своїм правом на призначення пенсії державного службовця за віком, а тому їй не може бути здійснено перерахунок пенсії на підставі нової довідки та перехід на пенсію за віком відповідно до п. 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України №889-VIII, оскільки цей пункт застосовується до осіб, які реалізовують своє право на призначення пенсії державного службовця за віком після 01.05.2016 вперше.          Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу. 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. Вказує, що якщо особа отримувала пенсію на підставі одного Закону та виявила бажання перейти на пенсію за іншим Законом, зазначені правовідносини слід розцінювати як нове призначення пенсії.
          Розгляд справи здійснюється в  порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.
          Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.07.2010 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області та отримувала пенсію за віком, призначену за нормами Закону України ''Про державну службу'', розмір якої станом на 01.02.2019 становив 2013,75 грн.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а тому додатковому доказуванню не підлягають.
З 01.03.2019 року позивачку автоматично було переведено на пенсію за віком на умовах, передбачених України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' за матеріалами пенсійної справи, розмір якої становив 2302,64 грн.
07.03.2024 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до ГУ ПФУ в Кіровоградській області в якій просила перевести її з пенсії за Законом України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' на пенсію державного службовця відповідно статті 37 Закону №3723-ХІІ та п.п.10, 12 ''Прикінцевих та перехідних положень'' Закону України №889-VІІІ ''Про державну службу'', вказуючи, що вона має право на призначення пенсії за віком згідно із статтею 37 Закону №3723-ХІІ (а.с.10). До вказаної заяви додана копія довідка ''Про надання інформації'' про складові заробітної плати за останнім місцем роботи.
ГУ ПФУ в Кіровоградській області листом від 22.03.2024 року №3370-292/П/-02/8-100/24 повідомлено ОСОБА_1 про те, що у зв`язку із проведенням умовного розрахунку пенсії за віком відповідно до Закону України ''Про державну службу'' розмір її з 01.03.2024 складає 2361 грн, а розмір пенсії за Законом України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' складає 4126,16 гривень, а тому переведення є недоцільним (надалі – спірні дії, а.с.11).
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України,  Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' від 09.07.2003 №1058-IV, Закону України Про державну службу від 16.12.1993 за №3723-XII (ст.37), Закону України ''Про державну службу'' від 10.12.2015 за №889-VIII.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
 Приписами частини 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' від 09.07.2003 №1058-IV.
Частиною 1 статті 9, частиною 1 статті 10 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' №1058-IV передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 
1) пенсія за віком; 
2) пенсія по інвалідності; 
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (ч.3 ст.45 ЗУ №1058-IV).
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Питання пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 врегульовувалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (Закон №3723-ХІІ).
З 01.05.2016 набрав чинності Закон України ''Про державну службу'' від 10.12.2015 за №889-VIII (Закон №889-VІІІ), відповідно до статті 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
При цьому, відповідно до пункту 2 розділу ХІ ''Прикінцеві та перехідні положення'' Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пункт 12 розділу XI ''Прикінцеві та перехідні положення'' Закону №889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України ''Про державну службу'' та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України ''Про державну службу'' у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Статтею 37 Закону №3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'', у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Відтак, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а, від 19.03.2019 року у справі № 466/5138/17, від 10.04.2019 року у справі №607/2474/17.
Виходячи з системного аналізу положень Закону №889-VIII та статті 37 Закону № 3723-ХІІ, із набранням чинності Законом №889-VIII державні службовці втратили право на призначення спеціальних пенсії та отримали право на призначення пенсій на загальних підставах, тобто відповідно до положень Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування''.
Разом із цим, законодавцем передбачено виключення для тих осіб, які станом на 01.05.2016 мають не менш, як 20 років стажу на посадах державної служби, незалежно від того, чи займали такі особи станом на 01.05.2016 посади державної служби.
Для такої категорії осіб збережено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60 % суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески).
У свою чергу, вимоги щодо віку для призначення пенсій визначає стаття 26 Закону №1058-ІV. 
За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років (абз.1 ч.1 ст.26 ЗУ №1058-ІV). 
Водночас, абзацом 2 частини 1 цієї статті визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
При цьому, у позивачки наявний необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців станом, що не заперечується відповідачами.
Абзацом 1 пункту 4-7 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.
Слід звернути увагу, що в силу абзацу 2 пункту 4-7 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами, зокрема, Закону України «Про державну службу», із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що зі змісту листа відповідача від 22.03.2024 року про відмову позивачці у переведенні на пенсію згідно Закону України ''Про державну службу'' вбачається, що з 01.03.2022 позивачку автоматично переведено на пенсію за віком відповідно до Закону Україну ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' та відмовлено у переведенні на пенсію згідно Закону України ''Про державну службу" за заявою від 07.03.2024 через недоцільність такого переведення. 
При цьому, у заяві позивачки від 07.03.2024 року зазначено, що вона просить не тільки перевести її на пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 ЗУ №3723-ХІІ, а й призначити їй пенсію державного службовця в розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади; зазначає, що її стаж державної служби становить 26 років 8 місяців, страховий стаж 35 років, вік – 67 років, що відповідає п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII (а.с.10).  
За своєю суттю заява позивачки є заявою про переведення її на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 ЗУ №3723-ХІІ, а не про перерахунок пенсії на підставі нової довідки про розмір заробітної плати.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачці вже була призначена пенсія на підставі ЗУ ''Про державну службу'', з якою її було переведено на пенсію за віком згідно ЗУ ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'', та яку позивачка продовжує отримувати. 
Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що згідно абзацу 2 пункту 4-7 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, позивачка має право на переведення її на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 ЗУ №3723-ХІІ.
Зокрема, отримання відповідачем заяви позивачки про перехід на пенсію за іншим законом зобов`язувало відповідача провести дії щодо переведення позивачку на інший вид пенсії, за наявності умов для отримання позивачкою такого виду пенсії.
Так, в силу абзацу 2 пункту 4-7 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами, зокрема, Закону України «Про державну службу», із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачка досягла необхідного віку, має необхідний страховий стаж, в тому числі понад 20 років на посадах державних службовців. 
Отже, з урахуванням положень пункту 12 розділу XI ''Прикінцеві та перехідні положення'' Закону №889-VIII позивачка має право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону №3723-XII.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність протиправних дій відповідача щодо відмови у переведенні позивачки на інший вид пенсії на підставі заяви від 07.03.2024.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії на підставі  довідки про складові заробітної плати за від 29.02.2024 року №01-7/213, що видана управлінням Державної казначейської служби в Добровеличківському районі, слід зазначити наступне. 
В силу абзацу 2 пункту 4-7 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами, зокрема, Закону України «Про державну службу», із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.
Отже, переведення на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» здійснюється із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.
Позивачка 07.03.2024 звернулася до відповідача із заявою про переведення на інший вид пенсії та обрахунок її розміру на підставі нової довідки. 
Водночас, законодавцем для осіб, які станом на 01.05.2016 мають не менш, як 20 років стажу на посадах державної служби, незалежно від того, чи займали такі особи станом на 01.05.2016 посади державної служби передбачено, що для такої категорії осіб збережено право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60 % суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок (страхові внески).
Позивачці вже призначалася пенсія за віком відповідно до Закону №3723-XII, яку вона отримувала до 01.03.2019.
Однак, з 01.03.2019 позивачка отримує пенсію за віком за нормами Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування''.
07.03.2024 позивачка звернулась до відповідача із заявою, в якій просила перевести її на пенсію за віком згідно статті 37 Закону №3723-XII та пунктів 10, 12 розділу XI ''Прикінцеві та перехідні положення'' Закону №889-VIII.
Відповідно до абзацу 2 пункту 4-7 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами, зокрема, Закону України ''Про державну службу'', із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява
Крім того, згідно пункту 13 розділу XV Прикінцеві положення № 1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до ЗУ ''Про державну службу'', її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення. 
До такого переведення розмір пенсій, призначених відповідно до зазначених законів, не переглядається.
За встановлених обставин цієї справи, у контексті наведених вимог законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що правові підстави для нарахування пенсії у розмірі 60% заробітної плати, зазначеної у довідці про складові заробітної плати за №01-17/213, виданої 29.02.2024, відсутні, оскільки законодавство не регламентує ані права особи на такий перерахунок, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку пенсії.
Отже, за бажанням позивачки їй може бути поновлена виплата пенсії державного службовця в розмірі, який було встановлено до моменту переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV або до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах.
         В ході розгляду справи з`ясовано, що матеріали справи не місять довідки від 29.02.2024 року №01-17/213, що видана ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, на яку позивачка посилається як на підставу для перерахунку пенсії.
Вказана довідка від 29.02.2024 року №01-17/213 є доказом у справі. 
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 07.11.2024 року витребувано у позивачки ОСОБА_1 та у відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області Довідку від 29.02.2024 року №01-17/213, що видана ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, на яку позивачка посилається для перерахунку пенсії в розмірі 60%.
На виконання ухвали суду від 07.11.2024 позивачка письмово пояснила, що вказана довідка видана у вигляді листа «Про надання інформації» від 29.02.2024 року №01-17/213, в цьому листі вказані показники заробітної плати на відповідній посаді держслужбовця (оклад, ранг та надбавка за вислугу років). 
Також позивачка зазначила, що після рішення суду першої інстанції вона отримала від Управління Державної казначейської служби України в Добровеличківському районі Кіровоградської області Довідки №01-17/776/1 та №01-17/776/2 від 24.07.2024, які видані за відповідною формою та додала до їх до справи.
Відповідачем у справі на виконання ухвали від 07.11.2024 надано клопотання, згідно якого зазначено, що в своєму зверненні від 07.03.2024 позивачка підтверджує, що їй була призначена пенсія за віком, як державному службовцю за нормами Закону №3723, тобто позивачка не має права на повторне призначення пенсії за віком за нормами Закону №889. Перерахунок пенсії державного службовця за Законом №889 не передбачено. Просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Аналіз зазначених пояснень учасників справи дає підстави для висновку, що матеріали справи не містять (позивачкою не надано) довідку від 29.02.2024 року №01-17/213, на яку вона посилається як на підставу для перерахунку пенсії в розмірі 60%. 
При цьому матеріали справи містять лист Управління Державної казначейської служби України в Добровеличківському районі Кіровоградської області «Про надання інформації» від 29.02.2024 року №01-17/213, який не є довідкою про грошове забезпечення особи.
Водночас, надання позивачкою (після ухвалення рішення суду першої) до матеріалів справи Довідкок №01-17/776/1 та №01-17/776/2 від 24.07.2024, не спростовують висновків суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.  241-245,  250,  311,  316,  321,  322    КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 19.12.2024 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко