Справа № 461/9491/24 Головуючий у 1 інстанції: Мироненко Л. Д. 
Провадження № 33/811/1822/24                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці Сичова Юрія Вікторовича на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 10 грудня 2024 року, 
з участю правопорушника – ОСОБА_1 
представника митниці – Хоми Т.Б. 

в с т а н о в и в:

цією постановою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп.
       Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил № 1437/20900/24 від 15 листопада 2024 року, товар – повернуто ОСОБА_1 для його вивезення на митну територію держави, з якої його було ввезено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 605,60 грн.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці у сумі 2521,52 грн.
       Згідно постанови судді, 15 листопада 2024 року близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_1 повертався з приватної поїздки, в якості водія транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_1 , через пункт пропуску «Рава-Руська-Хребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці в напрямку руху в`їзд в Україну, обравши для слідування смугу спрощеного митного контролю позначену символами «зелений коридор», чим заявив про відсутність в нього будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.
       При здійсненні візуального огляду вказаного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.
       Автомобіль було скеровано до боксу поглибленого догляду товарів та транспортних засобів, де під час проведення митного огляду крім товарів, дозволених до переміщення через митний кордон України згідно з ч.1 ст.374 МК України (особистих речей, продуктів для власного споживання, згідно з ч. 2 ст. 378 МК України та Постановою КМУ №434 від 21.05.2012) у багажному відділенні та салоні автомобіля, без ознак приховування, було виявлено: каву розчинну ТМ «Cafe d'Or» GOLD B банках, вагою по 200 грам. кожна, у кількості 252 шт., загальною вагою 50,4 кг.; каву розчинну ТМ «Cafe d'Or» OPoranku в банках, вагою по 300 грам. кожна, у кількості 24 шт., загальною вагою 7,2 кг.; каву мелену т.м. «Konigs» Crema в упаковках вагою по 500 гр. кожна, у кількості 336 упаковок, загальною вагою 168 кг.; каву розчинну ТМ « Cafe d'Or» MIX 149 упаковок по 0,675 гр., загальною вагою 100,575 кг.
       Особисті речі та товари, що не перевищували обмежену законодавством України норму ввезення були пропущені ОСОБА_1 для ввезення на митну територію України.
       Відповідно до довідки про орієнтовну вартість предметів ПМП, загальна вартість предметів правопорушення становить 290 385,00 грн.
       В апеляційній скарзі представник Львівської митниці Сичов Ю.В. покликається на те, що рішення суду є помилковим, необгрунтованим та упередженим. Зазначає, що місцевим судом, в порушення вимог закону не застосовано додаткове стягнення у виді конфіскації вилученого товару. Звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №434 визначено, що громадяни можуть ввозити на митну територію України харчові продукти для власного споживання на загальну суму, яка не перевищує еквівалент 200 Євро на одну особу, однак, ОСОБА_1 така норма була порушена. 
Просить оскаржувану постанову скасувати в частині повернення товару 
ОСОБА_1 , прийняти нову, якою конфіскувати в дохід держави предмети, вилучені згідно протоколу про порушення митних правил. 
       Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 про залишення постанови місцевого суду без змін, представника митного органу ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       Відповідно до вимог ст. ст. 486, 489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Відповідно до санкції ч. 3 ст. 471 МК України на особу за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами може бути накладено стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.
       Тобто санкція вказаної норми закону передбачає для суду дискреційні повноваження в частині можливості накладення стягнення у виді конфіскації товарів.
       Висновок судді про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України, тобто у переміщенні товарів через митний кордон України що підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, шляхом недекларування, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений МК України про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і сторонами не оскаржується. 
              Тобто, районний суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 471 МК України, оскільки він перемістив товар через митний кордон України 
шляхом недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.
       Разом з тим, доводи апеляційної скарги представника митниці щодо необґрунтованого накладення на правопорушника ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу без конфіскації товару за наявних в справі обставин, не заслуговують на увагу. 
       Так, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, в повній мірі врахував те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, вину у вчиненні правопорушення визнав та у вчиненому щиро розкаявся, є особою пенсійного віку та здійснює догляд за своєю дружиною, яка є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, за місцем проживання характеризується позитивно, майновий стан, та прийшов до обгрунтованого висновку про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу без конфіскації товарів.
       За таких обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог закону, а покликання в апеляційній скарзі представника митниці на порушення вимог КУпАП при розгляді справи судом першої інстанції, які могли вплинути на остаточне рішення по справі, свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшло.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга представника митниці є безпідставною, оскільки доказів на спростування висновків місцевого суду в ній не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції не здобуто.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою і підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, –

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Сичова Ю.В. - залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_1 – без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Галапац І.І.