П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/11366/24 
     Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Козачок І.С. 
     Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
20 січня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
В обґрунтування позову зазначено, що при звільненні зі служби йому не виплачено зазначену одноразову грошову допомогу, яка виплачується за кожний повний календарний рік служби. Вислуга позивача станом на 06.01.2016 становить 27 років 05 місяців 05 днів, у зв`язку з чим вважає, що має право на одержання цієї допомоги.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.
10 грудня 2024 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №5 від 06.01.2016 позивача, звільненого наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 05.01.2016 №6 у запас за пунктом "ж" (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) частини 6 ст.26 з урахуванням ч.8 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 05.01.2016.
25.06.2024 позивачем надіслано рекомендованим листом до стройової частини військової частини НОМЕР_1 заяву про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 % відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, оскільки така виплата не була здійснена.
11.07.2024 від військової частини НОМЕР_1 на адресу позивача надійшла відповідь №825/7431/гр, згідно якої позивачу повідомлялось про неможливість нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби при звільнення у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.
Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з адміністративним позовом. 
За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо безпідставності заявлених позовних вимог.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно із ч.1 ст.9 Закону України від 20 грудня 1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
У відповідності до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до п.п.2 п.2 статті 15 Закону України №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби:
- у зв`язку із закінченням строку контракту;
- за віком;
- у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
- у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця);
- у зв`язку із виявленням однієї з підстав, зазначених у пунктах 1 і 9 частини другої статті 31 Закону України "Про розвідку";
- з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку";
- у зв`язку з неможливістю призначення на іншу посаду в разі прямого підпорядкування близькій особі;
- у зв`язку з відкликанням мандата на право здійснення військової капеланської діяльності;
- через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначено частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", під час дії особливого періоду та воєнного стану;
- за угодою сторін - у разі набуття військовослужбовцем права на пенсію за вислугу років;
- у зв`язку з обранням народним депутатом України, депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим;
- у зв`язку з призначенням (обранням) на посаду судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.
У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Згідно з положеннями пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 558 від 25.06.2018 р. (в подальшому - Інструкція № 558) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно із абз.3 п.2 ст.15 вказаного закону, військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, одноразова грошова допомога передбачена цим пунктом, не виплачується.
У відповідності до абз.6 п.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Так матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №5 від 06.01.2016 позивача, звільненого наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 05.01.2016 №6 у запас за пунктом "ж" (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) частини 6 ст.26 з урахуванням ч.8 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення із 05.01.2016.
Натомість, положеннями статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачені виключні підстави, за яких отримання одноразової грошової допомоги певними особами, які допустили порушення умов служби чи вчинили правопорушення, не передбачене.
Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що позивач був звільнений з військової служби у зв`язку з дисциплінарним стягненням. Також 26.12.2015 посадовими особами військової прокуратури Центрального регіону до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42015110330000104 внесені відомості за ознаками вчинення командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 та ч.3 ст.368 КК України. У подальшому відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.01.2016 ОСОБА_1 відсторонено від посади командира військової частини НОМЕР_2 до закінчення строків досудового розслідування. Відповідно до вироку Солом`янського районного суду м.Києва від 12.01.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на два роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на два роки.
Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на те, що питання про виплату одноразової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби вирішувалось при звільненні позивача. Між тим, у наказі командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №5 від 06.01.2016 не зазначено про необхідність виплати такої допомоги і позивач зазначений наказ фактично не оскаржує. 
За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. 
Відтак, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Курко О. П.