КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
20 лютого 2025 року                                                                                  м. Київ
 
Унікальний номер справи № 369/12292/24
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2818/2025
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.,
суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М., 
за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2024 року, постановлену під головуванням судді Пінкевич Н.С., у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, -
 
в с т а н о в и в :
 
У липні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - попереднього договору купівлі-продажу житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180, загальною площею 77,7 кв.м., укладеного 25 жовтня 2019 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 282 050,00 грн. (а.с. 1-5).
На обґрунтування позову зазначала, що 25 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в простій письмовій формі було укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобов`язались в майбутньому укласти і належним чином нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180, загальною площею 77,7 кв.м., вартістю 1 282 050,00 грн. Будинок має бути споруджений та введений в експлуатацію в ІІІ кварталі 2020 року, основний договір повинен бути укладений сторонами не пізніше 6 місяців з дня введення будинку в експлуатацію.
На виконання умов даного попереднього договору купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180, що знаходиться на стадії будівництва ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 1 282 050,00 грн. Дана обставина підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 .
Однак, станом на дату подання позову основний договір купівлі-продажу між сторонами по справі не укладався. Таким чином, оскільки при укладенні попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.10.2019 року вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору сторонами не дотримані, то вказаний договір є нікчемним, тому необхідно застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 282 050 грн. (а.с. 1-5).
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відносно земельної ділянки з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180, площею 0,8009 га, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1546091432224 (а.с. 6-7).
На обґрунтування заяви зазначала, що предметом позову є стягнення коштів у зв`язку із невиконанням відповідачем, як забудовником, зобов`язань по укладенню договору купівлі-продажу квартири. Вказувала, що є підстави вважати, що відповідач здійснить дії по відчуженню свого майна на користь третіх осіб для уникнення виконання рішення суду в майбутньому, та у разі невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (а.с. 6-7). 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2024 року у задоволенні заяви представника позивача Костіна К.М. про забезпечення позову в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - відмовлено (а.с. 29-30).
Не погодившись з ухвалою районного суду, 18 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Костін К.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити (а.с. 34-37, 63-66).
На обґрунтування скарги зазначав, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, неповно встановлено обставини, які мають значення для справи. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заявлене позивачем забезпечення позову може вплинути на права третіх осіб. Позивач не просив накласти арешт на земельну ділянку чи обмежити права користування нею будь-яких осіб, а лише заборонити державному реєстратору вчиняти дії щодо державної реєстрації купівлі-продажу земельної ділянки. Таке забезпечення позову не порушує права третіх осіб, оскільки не зачіпає правомірного користування земельною ділянкою, а лише обмежує можливість вчинення дій, спрямованих на відчуження майна до вирішення справи по суті. Заявлене забезпечення позову має на меті збереження існуючого стану речей та попередження можливого відчуження майна до остаточного вирішення справи, що є важливим для захисту прав позивача (а.с. 34-37, 63-66).
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Карапетян А.Р. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін (а.с. 77-80).
 
            В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Костін К.М.  підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Карапетян А.Р.заперечував проти скарги і просив її відхилити.  
Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про розгляд справи апеляційним судом були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси. Факт належного повідомлення позивачки ОСОБА_1 підтвердив її представник - адвокат Костін К.М., належне сповіщення відповідача  ОСОБА_2 його представник - адвокат Карапетян А.Р. не заперечував про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 72-76, 81).
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні.
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).
Зважаючи на вищезазначене та положення п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.
 
            Розглянувши копії наданих матеріалів справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
За роз`ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Так, позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, просила застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - попереднього договору купівлі-продажу житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180, загальною площею 77,7 кв.м., укладеного 25 жовтня 2019 року та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 282 050,00 грн.
На обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач зазначала, що є підстави вважати, що відповідач здійснить дії по відчуженню свого майна на користь третіх осіб для уникнення виконання рішення суду в майбутньому, та у разі невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відносно земельної ділянки з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180, площею 0,8009 га, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1546091432224.
Згідно з попереднім договором купівлі-продажу від 25.10.2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , сторони зобов`язувалися в майбутньому укласти і належним чином нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу квартири будівельний номер АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180 (а.с. 16-19).
Відтак, на земельній ділянці з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180 знаходиться об`єкт будівництва.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, власником земельної ділянки з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180 є ОСОБА_2 , правокористувачем земельної ділянки (право забудови земельної ділянки - суперфіцій) є ТОВ «Житловий комплекс «Власна» та гр. ОСОБА_3 (а.с. 8-9).
Нотаріально посвідченою заявою від 25 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_2 підтвердив отримання від позивачки ОСОБА_1 1 282 050 грн. у якості сплати забезпечувального платежу у повному обсязі відносно квартири за будівельним АДРЕСА_3 на земельній ділянці з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180  (а.с. 20).
Вказану суму грошей - 1 282 050 грн., заявлених до стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції визнав значною.
Таким чином предметом позову є майнова вимога позивачки щодо стягнення з відповідача 1 282 050,00 грн., за наслідками нікчемного правочину, сплачених відповідачеві ОСОБА_2 на виконання попереднього договору у якості сплати забезпечувального платежу у повному обсязі відносно квартири за будівельним АДРЕСА_3 на земельній ділянці з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180.
Факт належності відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180 на час розгляду справи апеляційним судом представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Карапетян А.Р. в суді апеляційної інстанції не заперечував, зазначив, що ОСОБА_2 не збирається відчужувати вищевказану земельну ділянку, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 81).
До суду не надано об`єктивних доказів здійснення та (або) завершення будівництва квартири за будівельним АДРЕСА_3 на земельній ділянці з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180, за наявності яких суд мав би підстави для висновку про можливість забезпечення позову накладенням арешту (забороною вчиняти дії) стосовно предмету договору, яким є об`єкт будівництва (квартира).
Доводи представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Карапетян А.Р. про наявність у відповідача іншого майна за рахунок якого можуть бути забезпечені позовні вимоги  об`єктивними доказами по справі не підтверджені і таких до суду не надано.    
Колегія суддів відхиляє доводи заявника про необхідність заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відносно земельної ділянки з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180, оскільки такі заходи забезпечення позову можуть створювати перешкоди зареєстрованим правокористувачам земельної ділянки (право забудови земельної ділянки - суперфіцій) ТОВ «Житловий комплекс «Власна» та гр. ОСОБА_3 у господарській діяльності, зокрема у випадку необхідності продовжити право користування земельною ділянкою, вчинення щодо такої певних реєстраційних дій. 
Натомість, такий захід забезпечення позову, як заборона державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження вказаної земельної ділянки, є співмірним із заявленими позивачем вимогами позовної заяви, оскільки обмежує відповідача лише у розпорядженні нерухомим майном до вирішення спору по суті та ухвалення рішення у справі.
Викладені заявником обставини, виходячи з положень статті 151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.
При цьому, варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
При цьому, негативним наслідком незабезпечення вказаного позову є можливість реалізації належного відповідачу нерухомого майна. 
Таким чином, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.
Враховуючи  збалансованість інтересів сторін, колегія суддів дійшла висновку, що вжиття заходів забезпечення позову не завдасть настільки істотних наслідків для усіх зацікавлених осіб, ніж якщо такі заходи вжиті не будуть. При цьому, головну передумову для вжиття заходів забезпечення позову - забезпечення виконання рішення суду, слід в даному випадку розуміти так, що незастосування таких заходів може позбавити сенсу звернення до суду з  позовом, що розглядається, навіть за умови його задоволення, та матиме своїми наслідками остаточне порушення права позивача, в той час, як застосування вказаних заходів забезпечення позову може запобігти порушенню прав всіх зацікавлених осіб.
Відповідач не позбавлений можливості заявляти про зміну вжитих заходів забезпечення позову із наведенням відповідних підстав для іншого забезпечення та (або) про скасування вжитих заходів забезпечення позову. 
Крім того, у випадку встановлення  відсутності підстав  для задоволення позову, вжиті судом заходи забезпечення позову, не призведуть до невиправданих, вкрай негативних наслідків для інших осіб, оскільки, встановивши такі  обставини, суд може скасувати вжиті ним заходи забезпечення позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала районного суду не може бути визнана законною і обґрунтованою, підлягає скасуванню із ухваленням постанови по суті заяви про задоволення забезпечення позову.
 
Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 липня 2024 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.
Заборонити державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо відчуження земельної ділянки з кадастровим номером 3222487001:01:008:5180, площею 0,8009 га, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1546091432224.
В іншій частині заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Стягувач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
Боржник: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ). 
Строк пред`явлення постанови до виконання - три роки.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Дата складання повного судового рішення - 21 лютого 2025 року.
 
Судді Київського апеляційного суду:                                          Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

                                                                                                          В.М. Ратнікова