Номер провадження: 33/813/630/25
Номер справи місцевого суду: 947/3069/25 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2025 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевська Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Кирилюк Максима Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2025 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 5 ст.126 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 203338 від 23.12.2024 року встановлено, що 01.12.2024 року о 19:50 год., в м. Одеса по вул. Люстдорфська дорога, біля будинку № 146, водій ОСОБА_1 (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керував автомобілем марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не маючи права керування транспортними засобами, повторно протягом року. За таких обставин, особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.1 «Правил дорожнього руху» України, за що відповідальність передбачена за ч.5 ст.126 КУпАП.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою 10 лютого 2025 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, через те, що в нього відсутні документи на керування ТЗ.
Зазначали, що ОСОБА_1 належним чином не повідомлялось про дату, час та місце судового засідання, чим порушено його право на захист .
Також, зазначали, що в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено, що подія адміністративного правопорушення мала місце 01.12.2024 року о 19:50 год, в той же час протокол про адміністративне правопорушення складено 23.12.2024 о 15:17 годині, що не відповідає вимогам ч.2 ст.254 КУпАП.
Явка в судове засідання
Сторона захисту будучи повідомлена належним чином в судове засідання не з`явилась, явка в суд апеляційної інстанції не визнана судом обов`язковою, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних достатніх матеріалів справи.
Позиція апеляційного суду
ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кирилюк М.А. просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України(ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1ст. 129 Конституції України).
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України повністю доведена належними та допустимими доказами, а саме:  протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).
Суд першої інстанції досліджуючи матеріали адміністративної справи прийшов висновку, що вина ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України, підтверджується такими доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 203338 від 23.12.2024 року року, яким зафіксовано, що 01.12.2024 року о 19:50 год., в м. Одеса по вул. Люстдорфська дорога, біля будинку № 146, водій ОСОБА_1 (далі – особа, що притягується до адміністративної відповідальності), керував автомобілем марки «BMW», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не маючи права керування транспортними засобами, повторно протягом року. За таких обставин, особа, що притягується до адміністративної відповідальності порушила п.2.1 «Правил дорожнього руху» України, за що відповідальність передбачена за ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.1);
- копією протоколу ЕПР №203302 від 23.12.2024 року, відповідно до якого 01.12.2024 року о 19.50 годин в м.Одесі по вул. Люстдорфська дорога, 146 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW, н/з НОМЕР_1 , перед початком зміни напрямку руху, під час перестроювання, на проїзній частині, не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом Renault, н/з НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.1 «Правил дорожнього руху» України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (а.с.7).
В даному випадку повторність в діях ОСОБА_1 судом першої інстанції була встановлена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП, за яке останнього постановою Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2025 року притягнуто до відповідальності.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було надано помилкової правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим прийнято помилкове рішення з огляду на наступне.
В матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 повторно протягом року вчинив порушення передбачених частинами другою - четвертою статті 126 КУпАП. 
Крім цього, до матеріалів справи № 947/3969/25 про адміністративне правопорушення долучено довідку, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_1 адміністративному стягненню за ч.2,3,4, ст. 126 КУпАП протягом року не піддавався (а.с.6).
Посилання в протоколі на про адміністративне правопорушення на постанову Київського районного суду м. Одеси від 15.03.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і накладення штрафу в розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, не може бути доказом повторності скоєного правопорушення, так як протоколи за порушення ст. 126 КУпАП на ОСОБА_1 не складався.
При цьому, є достатньо підстав вважати, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбачений ч.4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.5 ст.126 КУпАП на ч.4 ст.126 КУпАП.
Відповідно до  ч.4 ст.126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Разом з тим, у діючому КУпАП відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.
Відповідно до ч.3ст.337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч.5 ст.126 КУпАП на ч.4 ст.126 КУпАП, виходячи з того, що в матеріалах справи відсутні переконливі, належні та допустимі докази наявності наслідків порушення ОСОБА_1 ч.5 ст.126 України у вигляді повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Відповідно до ст.221 КУпАП (з урахуванням змін внесеними ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення адміністративної відповідальності за незаконну торгівлю пальним» в редакції № 2657-IX від 06.10.2022 року яка на момент ухвалення даної постанови є чинною) встановлено, що до повноважень суду належить розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 та ч.5 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Таким чином, матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП помилково надіслані до суду, оскільки розгляд таких справ належить до компетенції органів Національної поліції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, враховуючи вищевикладене, та те що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 4 ст.126 КУпАП, а адміністративні правопорушення за вказаною кваліфікацію розглядають органи Національної поліції, апеляційний суд вважає за необхідне повернути матеріали справи №947/3969/25 до УПП в Одеській області ДПП для розгляду уповноваженою особою.
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Кирилюка Максима Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2025 року – скасувати.
Матеріали справи № 947/3969/25 направити до УПП в Одеській області ДПП для розгляду уповноваженою особою.
Постанова оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлений 14 березня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду: В.В. Кострицький