П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  600/481/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Кушнір Віталіна Олександрівна  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
12 лютого 2025 року 
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України у якому просив суд:
- визнати протиправною відмову Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України у зарахуванні пільгової вислуги років ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;
- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України здійснити перерахунок та зарахувати майору поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженому 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Чернівецькій області ДСР НПУ до календарної вислуги років, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 25.07.2006р. по 26.07.2011р. - розрахунку 1,5 року за кожен рік служби в органах ДСБЕЗ, який становить 02 роки 06 місяців 01 день.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно інформації відповідача, наданої на адвокатський запит, станом на 11 грудня 2023 року стаж служби позивача в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки становить 20 років 08 місяців 29 днів, пільговий стаж при підрахунку вислуги років ОСОБА_1 не було враховано. Крім цього, відповідачем також повідомлено про те, що у ОСОБА_1 наявна вислуга років на пільгових умовах за період служби в підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ з 25 липня 2006 року по 26 липня 2011 року, яка становить 02 роки 06 місяців 01 день.
Позивач 27.12.2023р. звернувся до відповідача з рапортом, згідно якого просив зарахувати йому до календарної вислуги років та стажу служби в поліції пільгову вислугу років. Однак, листом №СЕД-1175-2024 від 22.01.2024р. відповідачем було відмовлено в задоволенні рапорту позивача, із посиланням на те, що для зарахування пільгової вислуги в календарну вислугу наразі немає правових підстав, вона може бути зарахована лише при звільненні для призначення та обчислення пенсії.
На думку позивача, відмова відповідача є неправомірною та такою, що порушує його права, оскільки вважає, що правильний розрахунок його вислуги та стажу служби в поліції дає йому право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, та в першу чергу право на достроковий вихід на пенсію за вислугою років.
Вказує, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-ХІІ. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатися іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393.
Вважає, що пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсії згідно з пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року у задоволені позову відмовлено. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
19 грудня 2024 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу. У поданому відзиві представник зазначив, оскільки позивач станом на зараз проходить службу в поліції, а саме в Департаменті, передумови для здійснення обрахунку вислуги років позивача для пенсії і зарахування до неї пільгової вислуги років відсутні, так як трудові відносини з позивачем тривають. Додатково, відповідачем зазначено, що відповідно до вимог чинного законодавства календарна вислуга, яка дає право на призначення поліцейським пенсії за вислугу років зазначається в наказах про звільнення зі служби в поліції, а у даній справі позивач перебуває у трудових відносинах з Департаментом. Наголошує, що Законом №2262-ХІІ та Порядком №393 врегульовано обчислення календарної вислуги років поліцейським для призначення пенсій, а тому такі нормативно-правові акти не є застосовними до позивача у спірних правовідносинах. Відповідачем зауважено, що поняття «стаж служби в поліції» та «вислуга років у поліції» не є тотожними. При цьому, зарахування до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, вислуги на пільгових умовах ні Законом №580-VІІІ, ні будь-яким іншим нормативно-правовим актом не передбачено. Відповідно до наказу про прийняття позивача на службу у останнього станом на 09.09.2022 стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки становить 19 років 05 місяців 27 днів. При цьому, відповідач наголошував, що зазначений наказ є актом індивідуальної дії, позивачем в частині зазначення стажу служби в поліції не оскаржується, а отже підстави для його зміни чи скасування відсутні. Вважає, що позивачем не доведено порушення Департаментом його прав та законних інтересів.
Відповідно до п.3 ч.1ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 за даними послужного списку з 25.07.2006 по 09.09.2022 проходив службу на різних посадах в УМВС України в Чернівецькій області та у ГУНП в Чернівецькій області.
З 09.09.2022 по теперішній час позивач проходить службу в Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 (м.Герца) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області.
11 грудня 2023 року адвокат В.Джосул звернувся в інтересах позивача з адвокатським запитом до Департаменту, у якому просив надати інформацію про загальну календарну вислугу останнього станом на 11.12.2023 в органах внутрішніх справ та підрозділах Національної поліції України. Також, просив повідомити чи враховано станом на 11.12.2023 до загального трудового стажу служби в поліції ОСОБА_1 пільгову вислугу, передбачену відповідно до п.3 постанови КМУ №393 та наказу МВС України від 20.07.2006 №722 (а.с.11-12).
У відповідь на адвокатський запит Департамент листом від 18.12.2023 №СЕД-89-2023 повідомив адвокату В.Джосулу, що станом на 09.09.2022 відповідно до особової справи ОСОБА_1 до його стажу служби в поліції зарахована служба в органах внутрішніх справ з 08 серпня 2002 року до 06 листопада 2015 року, служба в Національній поліції України із 07 листопада 2015 року до 30 грудня 2021 року та з 05 серпня 2022 року до 09 вересня 2022 року. Станом на 11.12.2023 стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки становить 20 років 08 місяців 29 днів. Стосовно врахування станом на 11.12.2023 до стажу служби в поліції ОСОБА_1 пільгової вислуги, зазначеної у запиті, повідомлено, що вислуга років на пільгових умовах обчислюється та зазначається в наказі про звільнення зі служби в поліції на підставі статей 17-1, 17-2 Закону №2262. Закон №2262 та постанова №393 не містять жодної норми, що передбачає призначення пенсії за вислугу років, обчисленої на пільгових умовах та зарахування пільгової вислуги до календарної, натомість положеннями, зазначеними в нормах указаного вище законодавства чітко передбачено призначення пенсії за вислугу років особам, які на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Зважаючи на викладене, станом на 11.12.2023 до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, пільгова вислуга ОСОБА_1 не зараховувалась у зв`язку з відсутністю на те законних підстав (а.с.13-15).
У адвокатському запиті від 27.12.2023 адвокат В.Джосул просив надати інформацію про пільгову вислугу років ОСОБА_1 в підрозділах боротьби з економомічною злочинністю органів внутрішніх справ, де просив вказати кількість років, місяців та днів (а.с.28).
Листом від 09.01.2024 №400-2024 Департамент повідомив адвокату, що вислуга років на пільгових умовах за період служби ОСОБА_1 в підрозділах боротьби з економомічною злочинністю органів внутрішніх справ з 25 липня 2006 року по 26 липня 2011 року, яка може бути зарахована до вислуги років лише для визначення розміру пенсії, становить 02 роки 06 місяців 01 день (а.с.29-30).
Позивач звернувся до начальника Департаменту з рапортом, у якому, посилаючись, зокрема, на ст.ст.17-1, 17-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ст.ст.59, 78 Закону України «Про Національну поліцію» просив зарахувати до календарної вислуги років та стажу служби в підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ пільгову вислугу років за період з 25 липня 2006 року по 07 листопада 2015 року (а.с.31).
Листом Департаменту від 22.01.2024 №СЕД-1175-2024 на звернення позивача повідомлено про те, що пільгова вислуга років не береться до уваги при визначенні наявності в особи права на призначення пенсії за вислугу років, оскільки періоди, що зараховуються на пільгових умовах, визначені пунктом 3 постанови №393, зараховуються до вислуги років лише для визначення розміру пенсії. У листі позивача повідомлено про відсутність законних підстав для зарахування до календарної вислуги та стажу служби в поліції службу в пільговому обчисленні у підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ (а.с.32-34).
Не погоджуючись з правомірністю прийнятої відповідачем відмови, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з необґрунтованості позовних вимог, а відтак і відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Відповідно частини 2 статті 78 Закону №580-VIII:
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;
5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення (частина 3 статті 78 Закону №580-VIII).
Згідно з частиною 4 статті 78 Закону №580-VIII передбачено, що порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
За приписами статті 102 Закону №580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно з пунктом «б» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські.
Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2020 або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
За змістом статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: а) військова служба; б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393 (далі - Постанова №393, Порядок №393).
Згідно з абзацом 3 пункту 1 Постанови №393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Спірні правовідносини, які склались у цій справі, виникли, зокрема, у зв`язку з відмовою відповідача зарахувати позивачу період пільгової вислуги років за період з 25.07.2006 по 26.07.2011 до календарної вислуги років та стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.02.2023 у справі №320/12166/20 у подібних за змістом правовідносинах Верховний Суд констатував, що питання обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки врегульовано положеннями частини 2 статті 78 Закону №580-VIII і положення пунктів 1, 3 Постанови №393 не регулюють цих питань.
Верховний Суд підкреслив, що «Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» було затверджено Кабінетом Міністрів України постановою №393 на виконання вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 1 Постанови №393 визначено види служби, які зараховуються до вислуги років для призначення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
За висновком Верховного Суду в постанові від 22.02.2023 у справі №320/12166/20, Постанова №393 не є нормативним актом в розумінні частини четвертої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», який визначає правила обчислення вислуги років для встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки під час проходження служби в поліції, як на тому наполягає позивач, оскільки вона прийнята на виконання Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а її положення визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.01.2024 у справі №640/3813/21.
Апеляційний суд зауважує, що у схожих за змістом правовідносинах за позовами працюючих поліцейських із вимогами про зарахування на підставі пункту 2 Постанови №393 часу навчання у вищому навчальному закладі при обчисленні стажу служби в поліції для цілей встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки, Верховний Суд сформував висновок щодо доцільності застосування вказаних положень при вирішенні питання щодо обчислення означеного стажу, визначеного частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого положення пункту 2 цієї Постанови застосуванню не підлягають, оскільки вони можуть бути застосовані для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років (постанови від 19 листопада 2019 року у справі № 520/903/19, від 31 березня 2020 року у справі № 520/2067/19, від 22 липня 2020 року у справі № 520/5960/19, від 13 серпня 2020 року у справі № 820/6656/16 та від 15 грудня 2021 року у справі № 520/11545/19).
Так, враховуючи правове регулювання питання обчислення означеного стажу положеннями статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», а не Порядком №393 та Законом №2262-ХІІ, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування позивачу періоду пільгової вислуги років до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив правильний висновок щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається. 

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.