УХВАЛА
03 березня 2025 року
м. Київ
справа № 294/2236/23
провадження № 51-757 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                          ОСОБА_2.,
суддів                                   ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_5, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_1 , на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 липня 2024 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року,
встановив:
У поданій скарзі захисник порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
У касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: обґрунтування вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте наведених положень процесуального закону захисником не дотримано.
Оскаржуючи законність рішення суду першої інстанції захисник серед іншого вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, заперечує оцінку достовірності ряду доказів здійснену судом першої інстанцій, що, з огляду на положення ст. 433 КПК не може бути предметом перевірки судом касаційної інстанції. Також захисник просить дослідити докази, що не узгоджується із повноваження суду касаційної інстанції. Крім того, захисник вказуючи на помилковість кваліфікації дії його підзахисного, не обґрунтовує, з посиланням на обставини та докази у справі свої твердження з огляду на положення ст. 413 КПК.
Заперечуючи законність ухвали апеляційного суду, захисник не конкретизує, яких саме порушень припустився суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду щодо засудженого ОСОБА_1 , з огляду на положення статей 94, 370, 404, 405, 412-414, 419 КПК, які були б істотними та перешкодили цьому суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення,  не вказує та не конкретизує, які доводи апеляційної скарги сторони захисту залишились поза увагою цього суду.
Посилаючись на необхідність скасування судових рішень і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, захисник взагалі не обґрунтовує такого прохання в описовій частині скарги, з урахуванням положень ст. 415 КПК.
Прохання захисника, викладене в касаційній скарзі, слід узгодити  положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, з урахуванням також ст. 433 КПК.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити касаційну скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків.
На усунення недоліків, захиснику слід подати нову касаційну скаргу.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5, який діє в інтересах засудженого ОСОБА_1 , на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 липня 2024 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2                                       ОСОБА_3                                  ОСОБА_4