ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                                                                                           Головуючий І інстанції: Бабаєв А.І.
13 січня 2025 р. 	Справа № 520/12601/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Сільченко Сергія Олександровича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
В с т а н о в и в:
У травні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Сільченко С.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, пенсійний орган) щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 27.03.2024 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 04.04.2024 року № 262740009040 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 27.03.2024 року;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV) з 27.03.2024.
В обґрунтування вимог позову представник позивача зазначає про те, що наявний у ОСОБА_1 стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників надає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням віку, у зв`язку з чим вважає протиправним рішення відповідача від 04.04.2024 року № 262740009040 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 27.03.2024 року.
Представник позивача вказує, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 його загальний та спеціальний стаж складається з наступних періодів:
з 27.06.1983 року по 24.08.1982 року (1 місяць 27 днів) - роботи на посаді електрогазозварника 1 розряду електроремонтного цеху Куп`янського ливарного заводу, яка передбачена розділом ХХХП «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 (далі – Список № 2 від 1956 року );
з 13.09.1983 року по 22.06.1984 року (09 місяців 09 днів) – роботи на посаді слюсаря-ремонтника на гарячих ділянках роботи 1 розряду цеху точного лиття заводу «РОСТСЕЛЬМАШ», яка передбачена розділом XV «Металообробка» п. 1 «Ливарне виробництво» Списку № 2 від 1956 року;
з 02.07.1984 року по 25.04.1986 року (01 рік 10 місяців 23 дні) – служби в лавах Радянської армії, яка відповідно до положень ст. 100 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-XII) та п. 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою РМ СРСР від 03.08.1972 року № 590, повинна зарахована як робота на посаді, що передбачена розділом XV «Металообробка» п. 1 «Ливарне виробництво» Списку № 2 від 1956 року;
з 07.05.1986 року по 31.07.1986 року (02 місяця 24 дні) – роботи на посаді плавильника металу і сплавів 2 розряду цеху точного лиття Куп`янського ливарного заводу, яка передбачена пунктом 1 «Ливарне виробництво» розділу Х1 «Металообробка» Списку № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 (далі – Список № 1 від 1956 року);
з 01.08.1986 року по 18.08.1986 року (17 днів) – роботи на посаді слюсаря-ремонтника 4 розряду на плавильній гарячій ділянці робіт цеху точного лиття Куп`янського ливарного заводу, яка передбачена пунктом 1 «Ливарне виробництво» розділу Х1 «Металообробка» Списку № 2 від 1956 року;
З 08.09.1986 року по 01.10.1987 року (01 рік 00 місяців 23 днів) – роботи на посаді слюсаря-ремонтника 3 розряду цеху точного лиття заводу «РОСТСЕЛЬМАШ», яка передбачена розділом XV «Металообробка» п. 1 «Ливарне виробництво» Списку № 2 від 1956 року;
з 02.10.1987 року по 11.09.1989 року (01 рік 11 місяців 09 днів) – роботи на посаді слюсаря-ремонтника 2 розряду цеху точного лиття заводу «РОСТСЕЛЬМАШ», яка передбачена розділом XV «Металообробка» п. 1 «Ливарне виробництво» Списку № 2 від 1956 року;
з 12.09.1989 року по 05.07.1991 року – на посаді техніка-технолога Управління головного металурга;
з 08.08.1991 року по 14.7.1992 року (11 місяців 06 днів) – роботи на посаді майстра плавильної ділянки цеху точного лиття Куп`янського ливарного заводу, яка передбачена пунктом 1 «Ливарне виробництво» розділу Х1 «Металообробка» Списку № 2 від 1956 року, а також розділом XIV «Металообробка» 21501000 1 «Ливарне виробництво», код КП 2150100б-23428, Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого постановою КМ СРСР від 26.01.1991 року № 10 (далі - Список № 2 від 1991 року);
з 14.07.1992 року по 07.09.1993 року (01 рік 01 місяць 22 дні) – роботи на посаді начальника зміни цеху точного лиття Куп`янського ливарного заводу, яка передбачена розділом XIV «Металообробка» 21501000 1 «Ливарне виробництво», код КП 2150100б-24043, Списку № 2 від 1991 року;
з 07.09.1993 року по 01.03.1995 року (01 рік 05 місяців 24 дні) – роботи старшим майстром термообрубної ділянки цеху точного лиття Куп`янського ливарного заводу, яка передбачена розділом XIV «Металообробка» 21501000 1 «Ливарне виробництво», код КП 2150100б-23428, Списку № 2 від 1991 року, а також розділом XIV «Металообробка» 21501000 1 «Ливарне виробництво», код КП 2150100б-24043, Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року (далі - Список № 2 від 1994 року).
Представник позивача вважає, що ухвалюючи оскаржуване рішення відповідач безпідставно не зарахував позивачу 09 років 08 місяців 03 дні до спеціального стажу за Списками № 2, а також безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача 05 років 07 місяців 16 днів (періоди з 1.09.1983 року по 22.06.1984 року, з 08.09.1986 року по 05.07.1991 року), вказуючи, що право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку також підтверджується Довідками Міжрегіонального комерційного архіву від 14.03.2024 року №№ 95, 96, 97. Відповідач не скористався своїми повноваженнями щодо витребування та перевірки документів від підприємств, установ, організацій, а також не проінформував позивача про необхідність подання додаткових доказів на підтвердження наявного спірного страхового стажу. Стверджує, що трудова книжка позивача містить усі необхідні відомості для призначення пільгової пенсії. Натомість наявність сумнівів у відповідача щодо правильності заповнення трудової книжки не може бути обставиною, яка перешкоджає зарахуванню періодів роботи позивача до стажу роботи.
Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач зазначає. що на час звернення ОСОБА_1 до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах останній досяг 58-річного віку, його загальний страховий стаж склав 36 років 5 місяців 23 дні, стаж, який надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутній.
Останнього висновку відповідач дійшов з огляду на відсутність у документах, поданих позивачем до заяви про призначення пенсії, інформації, яка визначає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та недотриманням позивачем Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі – Порядок № 637), оскільки ВАТ «Куп`янський ливарний завод» ліквідований, про що мається запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. В свою чергу, в архівні довідки, що додані позивачем до заяви про призначення пенсії, не відповідають вимогам п. 20 Порядку № 637, оскільки у довідках відсутня інформація про характер виконуваної позивачем роботи, у них відсутнє покликання на розділи, підрозділи, пункти, найменування Списків № 1 чи № 2 у відповідний період роботи. 
Окрім того, відповідач зазначає, що записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення та звільнення, здійснюються на підставі відповідних наказів (розпоряджень) із обов`язковим зазначенням дати і номеру таких документів, запис про звільнення у трудовій книжці має бути завірений печаткою підприємства. Вказуючи при цьому, що згідно форми РС-право період роботи позивача з 11.09.1989 року по 05.07.1991 року зарахований до його страхового стажу.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.06.2024 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні)) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений частково наступним чином.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 04.04.2024 року № 262740009040 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 27.03.2024 року.
Пенсійний орган зобов`язаний повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.
          У задоволені вимог ОСОБА_1 в іншій частині судом відмовлено.
За рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача стягнуто 1.211,20 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Судове рішення вмотивовано висновком суду про те, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком і недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на особисті права позивача.
Пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Відповідачем не надано до суду доказів вчинення ним дій щодо перевірки записів у трудовій книжці та інших документах позивача для призначення пенсії.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 04.04.2024 року № 262740009040 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 27.03.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд зазначив, що дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 27.03.2024 року виразились у прийнятті оскаржуваного рішення, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дії задоволенню не підлягають.
З огляду на те, що відповідачем неналежним чином розглянуто заяву позивача, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту прав позивача є підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.
Враховуючи те, що заяву позивача та додані документи не було розглянуто належним чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до ст. 114 Закону № 1058-IV з 27.03.2024 року звернені на майбутнє та не підлягають задоволенню.
          Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Сільченко С.О. просить змінити судове рішення у справі та задовольнити позовну вимогу ОСОБА_1 , зобов`язавши відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до ст. 114 Закону № 1058-IV з 27.03.2024 року. В іншій частині рішення суду просить залишити без змін.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник позивача зазначає, що під час ухвалення рішення суд не з`ясував, чи має позивач стаж роботи за Списком № 2 і за результатами атестації робочих місць, якої тривалості цей стаж і якими доказами це підтверджується. І у позовній заяві, і у відповіді на відзив надані детальні пояснення щодо кожного періоду спеціального страхового стажу, який має бути зарахований, а також докази на підставі яких зроблено відповідний висновок. Проте суд першої інстанції не здійснив відповідного аналізу правової позиції позивача та наданих ним доказів. Відсутність висновків з цього приводу не забезпечує ефективний захист прав позивача на пільгову пенсію.
          Щодо відмови у задоволені вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача призначити йому пенсії за віком на пільгових умовах представник позивача зазначає, що суд дійшов хибного висновку про те, що ці вимоги зверненні на майбутнє, оскільки така позиція не відповідає приписам п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України. На думку представника позивача, суд першої інстанції безпідставно ухилився від ухвалення рішення, обравши найпростіший шлях – відмовити у задоволені позову у частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах. 
          У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Івано-Франківській області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частинні – без змін.
Доводи, наведені відповідачем, аналогічні по суті аргументам, що висловлені у відзиві на адміністративний позов.
В апеляційному порядку судове рішення відповідачем не оскаржено.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.008.2024 року відмовлено у задоволені клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Сільченка С.О. про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення слід змінити з підстав та мотивів його прийняття, з огляду на наступне.
          Судовим розглядом справи встановлено, що 27.03.2024 року позивач ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за наявності у нього спеціального стажу, яка за принципом екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Івано-Франківській області з прийняттям 04.04.20024 року рішення № 262740009040 про відмову в призначені пенсії (а.с. 14-15).
          Підставою для прийняття означеного рішення послугував висновок пенсійного органу про відсутність у позивача стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії, з огляду на положення п. 20 Порядку № 637, зокрема про те, що у разі ліквідації підприємства за відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах здійснюється у порядку, визначеному постановою Пенсійного фонду України. ВАТ «Куп`янський ливарний завод» (періоди праці позивача: з 27.06.1983 року по 24.08.1983 року, з 07.05.1986 року по 31.07.1986 року, з 01.08.1986 року по 18.08.1986 року, з 08.08.1991 по 14.07.1992, з 14.07.1992 року по 07.09.1993 року, з 07.09.1993 року по 01.03.1995 року, усього 4 роки) ліквідовано 22.03.2011 року. 
          У разі підтвердження пільгового стажу роботи рішенням Комісії, що діє при ГУ ПФУ в області з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, питання призначення пенсії підлягає повторному перегляду.
          У рішенні зазначено, що відповідно до п. 9 наказу Міністерства соціальної політики від 18.11.2005 року № 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за професіями та посадами працівників, зайнятих у виробництвах та на роботах, передбачених Списками призначаються за Списком № 2, якщо одна із виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в Списку № 1, а інша в Списку № 2 (пенсії за сумісними роботами, професіями і посадами робітникам і службовцям, зайнятим у виробництвах, професіях і посадах, передбачених у Списках № 1 і 2).
          Також зазначено про не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 13.09.1983 року по 22.06.1984 року та з 08.09.1986 року по 05.07.1991 року (періоди роботи позивача на заводі «РОСТСЕЛЬМАШ», нині акціонерне товариство «РОСТСЕЛЬМАШ», рф), у зв`язку з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162.
          Окрім визначеного, в рішенні відповідачем зазначено, що страховий стаж розрахований з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка форми ОК-5).
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України).
За правилами частини першої статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону «Про недержавне пенсійне забезпечення», законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Відповідно до пункту 2 частини статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
При цьому, абзацом другим пункту 16 розділу XV «ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ» Закону № 1058-IV встановлено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Відповідно до статті 1 Закону № 1788-XІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно із пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XІІ (у редакції, чинній на момент звернення позивача за призначенням пенсії) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими й важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше як 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи. 
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до положень пунктів 2, 3 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Відповідно до роз`яснень Міністерства соціального захисту населення і Міністерства праці України від 10.05.1994 року № 01-3/406-022 та № 06-1649, під повним робочим днем вважається виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій.
Згідно із положеннями статті 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутня інформація, що визначає право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, зміст наведених норм права свідчить, що основним документом на підтвердження пільгового стажу роботи є трудова книжка, та за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
          Дослідивши записи трудової книжки ОСОБА_1 №№ 1-4. 6-16 (а.с. 16-21), колегія суддів зазначає, що в означених вище записах відсутні відомості про зайнятість позивача повний робочий день на посадах, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. 
Така інформація відсутня і в архівних довідках ПП «МІЖРЕГІОНАЛЬНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ АРХІВ» від 14.03.2024 року за №№ 95, 96, 97.
          Колегія суддів зауважує, що архівні копії наказів по ВАТ «Куп`янський ливарний завод» (а.с. 43-58) щодо атестації певних робочих місць підприємства у 1996 та 1997 роках не посвідчують зайнятість позивача повний робочий день на посадах, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у період часу з 27.06.1983 року по 24.08.1983 року, з 07.05.1986 року по 31.07.1986 року, з 01.08.1986 року по 18.08.1986 року, з 08.08.1991 по 14.07.1992, з 14.07.1992 року по 07.09.1993 року, з 07.09.1993 року по 01.03.1995 року.
          Також, колегія суддів зазначає, що 22.03.2011 року до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи - ВАТ «Куп`янський ливарний завод» на підставі ухвали Господарського суду Харківської області від 1.03.2011 року у справі № Б-5635/2-30 про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом.
          У разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника підтвердження спеціального стажу роботи здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, створеними при головних управліннях Пенсійного фонду України (постанова правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року № 18-1).
          Пунктом 11 постанови правління ПФУ від 10.11.2006 року № 18-1 визначено, що із заявою про підтвердження стажу роботи заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.
          Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття повідомляють заявника про прийняте рішення. Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку (п.п. 14, 15 постанови правління ПФУ від 10.11.2006 року № 18-1).
За змістом зазначених вище норм вбачається, що необхідність звернення до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років необхідно лише у тому випадку, коли що у трудовій книжці відсутні дані про безпосередню зайнятість протягом повного робочого дня у виробництві зі шкідливими умовами праці.
Матеріали справи посвідчують, що до часу звернення із заявою від 27.03.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (щодо періодів праці на Куп`янському ливарному заводі) не звертався.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні питання зарахування до пільгового стажу періодів роботи, набутих на території російської федерації, слід керуватися Угодою між Урядом України і Урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14.01.1993 року та Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.
Відповідно до частини другої статті 6 Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» від 13.03.1992 року для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.
Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 .01.1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Частиною другою статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів» від 15.04.1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, рф, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Зміст зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
Колегія суддів також зазначає. що денонсація Угоди від 13.03.1992 року, Угоди від 14.01.1993 року у відносинах із росією, а також зупинення дії та вихід України з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року у відносинах із російською федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Узбекистан означає, що вказані Угоди та Конвенція припинили породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цих Угод і Конвенції, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення зазначених Угод та Конвенції.
Колегія суддів наголошує, що закон не має зворотної дії в часі. Працюючи за межами України, позивач мав легітимні очікування щодо свого пенсійного забезпечення відповідно до означених вище Угод.
У періоди роботи позивача, якій він просить зарахувати до стажу роботи, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, діяли: Список № 2 від 1956 року та Список № 2 від 1991 року.
Водночас зі змісту положень пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII, пункту 2 ч. 2 ст. 114 № 1058-IV, а також Порядку № 383 вбачається, що однією з умов призначення пільгової пенсії є зайнятість особи на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці упродовж повного робочого дня.
Як зазначено у постанові вище, записи трудової книжки ОСОБА_1 не посвідчують факт зайнятість позивача повний робочий день на посадах, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у період роботи на заводі «РОСТСЕЛЬМАШ», нині акціонерне товариство «РОСТСЕЛЬМАШ», рф.
Обґрунтовуючи вимоги ОСОБА_1 , представник позивача покликається на те, що пенсійний орган не скористався своїми повноваженнями, а саме, своїми повноваженнями щодо витребування та перевірки документів від підприємств, установ, організацій, а також не проінформував позивача про необхідність подання додаткових доказів на підтвердження наявного спірного страхового стажу.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що абзацом другим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ постанови правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846 (далі – Постанова № 22-1), визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зокрема, довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до   пункту 20   Порядку підтвердження наявного стажу роботи (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з   пунктами 1-6,   8   частини другої,   частиною третьою   статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з   Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу П Порядку № 22-1, особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені   Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.
Згідно із абзацом четвертим пункту 1.8 розділу I Порядку № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
За приписами частини 5 ст. 45 Закону № 1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Отже, рішення про призначення (перерахунок) пенсії або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії пенсійний орган приймає на протязі 10 днів з дати надходження відповідної заяви та усіх необхідних для розгляду заяви документів. 
Оскільки пенсійний орган не виконав вимоги абзацу четвертого пункту 1.8 розділу I Порядку № 22-1, колегія суддів погоджується із загальним висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного ОСОБА_1 рішення відповідача.
Доводи апеляційної скарги означені висновки колегії суддів не спростовують.
Частиною третьою ст. 44 Закону № 1058-IV унормовано, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Колегія суддів зазначає, що положення пункту 3.3. розділу Ш Порядку № 22-1 визначають, що орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії. Разом з тим, обов`язок щодо надання документів для призначення пенсії покладається на особу, яка звернулась за її призначенням, і, таким чином, саме ця особа повинна вчиняти активні дії щодо отримання і надання до органу, що призначає пенсію, необхідного пакету документів, який підтвердив би його право на призначення пенсії, в даному випадку, - пенсії за віком на пільгових умовах.
Судовий розгляд справи посвідчує, що позивач означених дій не вчиняв. Означене випливає, як із змісту позовної заяви так і змісту апеляційної скарги. Так, судам першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 не надано належних та достатніх доказів, в розумінні ст.ст. 73, 76 КАС України, щодо своєї зайнятості повний робочий день виконанням робіт, передбачених списками 1 та 2, як-то: уточнюючи довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, пояснення свідків тощо.
Аналізуючи наведене вище в його сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для задоволенні вимоги апеляційної скарги представника позивача адвоката Сільченка С.О., фактично, про скасування судового рішення в частині, якою судом відмовлено у задоволені вимоги про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до ст. 114 Закону № 1058-IV з 27.03.2024 року та прийняття нового судового рішення про задоволення цієї вимоги позивача.
Колегія суддів зауважує, що факт скасування судом рішення відповідача про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 27.03.2024 року визначає стан цієї заяви як – не вирішена, тобто не розглянута відповідачем з прийняттям рішення по суті заяви (у випадку, якщо заява не відкликана, а такі дані в справі відсутні). Цілком логічним є судження суду першої інстанції про те, що означена вище заява підлягає повторному розгляду з прийняттям відповідного рішення, однак вже з урахуванням висновків, зроблених судом. Таке рішення суду не суперечить положенням ч. 2 ст. 9 КАС України щодо права суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Щодо висновків відповідача про не дотримання заводом «РОСТСЕЛЬМАШ» Інструкції про прядок введення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162, колегія суддів зазначає, що виникнення сумнівів у пенсійного органу щодо запису в трудовій книжці може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, а підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.  
У зв`язку з недоведеність позивачем того факту, що періоди його праці з 13.09.1983 року до 22.06.1984 року та з 07.05.1986 року по 31.07.1986 року надають йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, колегія суддів не вбачає підстав для надання висновку стосовно незастосування пенсійним органом положень п. 109 Положення про прядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою РМ СРСР від 03.08.1972 року № 590.
З аналогічних підстав, колегія судів не надає оцінку рішенню відповідача, який, як вважає представник позивача, не врахував, викладене у п. 9 наказу Міністерства соціальної політики від 18.11.2005 року № 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах»
Колегія суддів звертає увагу, що. покликаючись на необхідність зарахування до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у період його зайнятості на посаді техніка-технолога Управління головного металурга заводу «РОСТСЕЛЬМАШ» з 12.09.1989 року по 05.07.1991 року позивач не визначився щодо підстав такого судження, тобто не зазначив, до якого із Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відноситься означена посада по розділу, підрозділу, позиції.   
З огляду на відсутність підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1  про зобов`язання відповідача призначити  ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 відповідно до ст. 114 Закону № 1058-IV з 27.03.2024 року та неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи і невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги, зміні судового рішення з підстав та мотивів його прийняття, шляхом викладення з місту судового рішення в редакції цієї постанови.
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). 
За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміні рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи і невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України).
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України).
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі наведеного, керуючись статтями 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Сільченка Сергія Олександровича задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року змінити, виклавши його резолютивну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    В.Б. Русанова