Справа № 344/1837/24 
Провадження № 33/4808/55/25 
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І. 
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю. 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Івано-Франківськ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду від 31.10.2024 та
в с т а н о в и в :
1. Зміст постанови суду першої інстанції.
1.1. Суд визнав ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, піддав штрафу в 17 000 грн, позбавив права керування транспортними засобами на 1 рік.
1.2. Згідно постанови ОСОБА_1 26.01.2024 року о 22.14 в м. Івано-Франківськ по вул. Надвірнянська, 30В, керував автомобілем «Fiat Doblo» н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук).
Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
2. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .
2.1. Суд першої інстанції належно не досліджував наявні у справі докази, не надав їм належну правову оцінку. Не врахував, що водій своєї вини не визнає, оскільки не керував транспортним засобом, а був за кермом автомобіля, який не перебував в стані руху.
2.2. Висновки суду щодо складу правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи.
2.3. Суд першої інстанції не надав оцінку рішенню Івано-Франківського міського суду від 18.07.2024 у справі №344/2812/24, яким скасовано постанову у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП, що стало причиною зупинки транспортного засобу 26.01.2024 та складанню протоколу ААД №612316 від 26.01.2024. Вважає, що оскільки вказаним рішенням підтверджено факт відсутності порушень ПДР, то відповідно всі подальші вимоги поліції до нього, зокрема й проходження огляду на стан сп`яніння він не зобов`язаний виконувати, а всі складені документи відносно нього не можуть бути доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
2.3. Протокол про адміністративне правопорушення складений з грубим порушенням чинного законодавства, а факти викладені в ньому не відповідають фактичним обставинам справи. Протокол складено за відсутності захисника.
2.4. Працівниками поліції належним чином не роз`яснювалися права і обов`язки, які передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та зокрема право на правову допомогу адвоката. 
2.5. В матеріалах справи немає пояснень свідків вчинення ОСОБА_1 порушень ПДР, які б підтвердили факт керування ним транспортним засобом, що свідчить, на його думку, про наявність в діях поліцейських кримінального правопорушення передбаченого ст. 366 КК України.
2.6. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки немає доказів, які б вказували на його винуватість в порушенні ПДР.
Апеляційну скаргу було подано з пропуском строку на апеляційне оскарження. В причинах пропуску строку апелянт вказує, що оскаржена постанова винесена за його відсутності, під час судового розгляду 31.10.2024 було оголошено тільки вступну та резолютивну частину постанови. З повним текстом постанови ознайомився тільки 04.11.2024 після надання загального доступу в ЄДРСР, вважає, що строк на апеляційне оскарження закінчувався 14.11.2024. Також зазначає, що з повним текстом оскарженої постанови ознайомився тільки 12.11.2024 і в цей же день подав апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження. Враховуючи наведені обставини, просить строк на апеляційне оскарження поновити, оскаржену постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
3. Позиції сторін в судовому засіданні апеляційного суду.
В судове засідання апелянт не з`явився, про причини суд не повідомив. У справі достатньо даних для її вирішення без участі сторони захисту.
4. Щодо строку апеляційного оскарження.
У рішенні «Григоров проти України» Європейський суд, зазначив, що «...оперативно не вручивши заявнику постанову суду першої інстанції (в справі про адміністративне правопорушення), органи державної влади позбавили його можливості подати апеляційну скаргу у встановлений строк». Європейський суд також зазначив, що «...в українському законодавстві відсутнє положення, яке було би винятком з правила і встановлювало десятиденний строк для подання апеляційної скарги, незалежно від причин, вказаної стороною для виправдання подання такої скарги із запізненням». Факти цієї справи аналогічні тим, з приводу яких було прийняте вказане рішення ЄСПЛ. Тому його належить застосувати до даного випадку в якості прецеденту. В судовому засіданні ОСОБА_1 присутній не був, доказів направлення йому судом копії постанови в матеріалах справи немає, пропуск строку незначний – 1 день, а тому пропущений апелянтом строк належить поновити для забезпечення особі доступу до правосуддя.
4. Апеляційну скаргу належить задовольнити частково з таких міркувань.
4.1. Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і містить склад ч. 1 ст. 130 КУпАП.
4.2. Із відеозапису події слідує, що ОСОБА_1 зупинили через не увімкнення світлових покажчиків повороту при зміні руху. Він не заперечував факт керування автомобілем. Працівники поліції запідозрили, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Йому запропонували пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі. ОСОБА_1 просив надати йому сертифікат про повірку приладу «Драгер». Працівники поліції надали сертифікат для ознайомлення. Згодом, ОСОБА_1 сказав, що хоче піти додому взяти окуляри щоб прочитати сертифікат, працівники поліції в черговий раз повідомили про обов`язок залишатися йому на місці зупинки та пройти огляд на стан сп`яніння. Водій підійшов до дверей свого під`їзду. Згодом з дверей під`їзду вийшла дружина ОСОБА_1 , яка повідомила, що принесла чоловіку окуляри. В цей час ОСОБА_1 хотів зайти в будинок, але працівники поліції його не пустили, в них зав`язалась суперечка внаслідок якої до ОСОБА_1 застосували фізичну силу та спецзасоби і одягнули кайданки.
Права ОСОБА_1 не були роз`яснені, йому повідомлено, що причиною зупинки було не увімкнення світлових покажчиків повороту при зміні руху.
4.3. У справі є дані, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем (а.с. 94).
Щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП.
Військовослужбовець ОСОБА_1 , згідно протоколу, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння і тому згідно з приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП.
Апеляційний суд констатує, що цей установлений законом порядок працівниками поліції не був дотриманий. Тому вся процедура огляду, яку застосували до ОСОБА_1 згідно з категоричними приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановлених законом. Застосування цієї процедури починається з моменту встановлення, що особа є військовослужбовцем.
З цих мотивів апеляційну скаргу належить задовольнити частково, оскаржену постанову скасувати у зв`язку з істотним порушенням матеріальних і процесуальних норм.
При цьому апеляційний суд виходить із того, що згода чи незгода військовослужбовця пройти огляд чи його проходження значення не має, оскільки норма ст. 266-1 КУпАП має імперативний характер, описує випадки і процедуру огляду військовослужбовців (якщо є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях) і адресована службовим особам, які повинні провести такий огляд з дотриманням визначеної процесуальної форми.
Провадження належить закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Строк на апеляційне оскарження – поновити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Івано-Франківського міського суду від 31.10.2024 щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова не оскаржується.

Суддя                                                                                А.Ю. Малєєв