ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7262/23  Номер провадження 22-ц/814/429/25	Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Одринської Т.В.,
Суддів: Пікуля В.П., Панченка О.О.,
за участю секретаря судового засідання – Сальної Н.О.,
представника позивача – адвоката Воропай Т.І.,
представника відповідача – адвоката Комаренко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Комаренко Оксани Валеріївни на рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2024 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та зміну договору
УСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року ОСОБА_2  через свого представника, адвоката Марченка В.С., звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просив:
- зменшити розмір аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються з нього на користь ОСОБА_1 за Договором про визначення місця проживання дитини та участь батька у матеріальному забезпеченні, а також вихованні дитини від 14.08.2021, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медведєвою В.А. та зареєстрованим у реєстрі за № 1698, з 7 000 грн до 1 416,50 грн щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття;
- внести зміни до п. 5.2 Договору про визначення місця проживання дитини та участь батька у матеріальному забезпеченні, а також у вихованні дитини від 14.08.2021 шляхом викладення його в наступній редакції: «Аліменти на утримання дитини, що сплачуються Батьком складаються з виплати у вигляді грошової суми, розмір якої становить 1 416,50 грн щомісячно»;
- внести зміни до п. 2.1 Договору про визначення місця проживання дитини та участь батька у матеріальному забезпеченні, а також у вихованні дитини від 14.08.2021 шляхом зазначення фактичного місця проживання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначено, що вони з відповідачкою мають спільного малолітнього сина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 14.08.2021 між ними був укладений нотаріально посвідчений Договір про визначення місця проживання дитини та участь батька у матеріальному забезпеченні, а також у вихованні дитини, відповідно до якого вони домовились, серед іншого, що він зобов`язується сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 7 000 грн щомісячно. 
Посилаючись на зміну свого матеріального становища, зміну сімейного стану та стану здоров`я, позивач вказував про неможливість сплачувати аліменти у визначеному вказаним договором розмірі. Так, на момент укладення договору та до 28.04.2023 його щомісячний дохід становив понад 40 000 грн, однак 28.04.2023 він був звільнений з посади виконавчого директора ТОВ «Вольт Постач» та з травня 2023 року немає доходів та іншої роботи. 06.11.2023 йому було встановлено діагноз: «ускладнений остеохондроз поперекового відділу хребта; пролабс л5 с1; больовий синдром гіпостезія с5 л1 справа в стадії загострення», у зв`язку із чим він вимушений нести витрати власне лікування. У його власності відсутнє будь-яке майно та майнові права, у тому числі рухоме та нерухоме, грошові кошти, виключні права на результати інтелектуальної діяльності, корпоративні права. Тому просив зменшити розмір аліментів на утримання сина з 7 000 грн до 1 416,50 грн щомісячно та, відповідно, внести зміни до пункту 5.2 Договору про визначення місця проживання дитини та участь батька у матеріальному забезпеченні, а також у вихованні дитини від 14.08.2021.
Щодо позовних вимог про внесення змін у договір щодо місця проживання дитини, позивачем зазначено, що за умовами договору вони домовились, що дитина на період дії договору буде проживати разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , однак мати змінила місце проживання дитини та всупереч умов договору з травня 2023 року не повідомляє йому фактичну адресу перебування сина. Пунктом 2.5 договору визначено, що мати має право змінювати місце проживання дитини, вказане в п. 2.1 цього договору, без попередньої згоди батька, проте, з обов`язковим повідомленням батькові адреси місця проживання дитини; повідомлення про зміну місця проживання дитини направляється батькові за три календарних дні до запланованої дати зміни місця проживання, шляхом відправлення смс-повідомлення на діючий мобільний номер батька. Так, 26.05.2023 відповідачка виселилась з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , забравши із собою дитину, та не повідомила йому нову адресу. У зв`язку з чим він направив відповідачці вимогу від 22.11.2023 про надання інформації про місцезнаходження дитини. На переконання позивача фактична зміна проживання дитини викликає необхідність внесення змін до пункту 2.1 договору, а саме: необхідно зазначити актуальну адресу місця проживання дитини.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та зміну договору задоволено частково.
Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за договором про визначення місця проживання дитини та участь батька у матеріальному забезпеченні, а також у вихованні дитини, укладеним 14.08.2021, посвідченим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медведєвою В.А., зареєстрованим у реєстрі за № 1698.
Стягнуто з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,  аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 3 196 грн щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодилась відповідач ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку через свого представника – адвоката Комаренко О.В.
В апеляційній скарзі просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам, без врахування найкращих інтересів дитини. Суд першої інстанції не надав належної оцінки доказу у справі, а саме висновку спеціаліста КНП «Олександрівської клінічної лікарні м. Києва», згідно з яким позивачу було встановлено діагноз. Вказувала, що позивач не є особою з інвалідністю, а наявність самого лише захворювання (ускладненого остеохондрозу поперекового відділу хребта)без встановлення обставин втрати позивачем працездатності, без наявності доказів несення ним витрат на лікування чи проведення реабілітаційних заходів тощо, не є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, суд першої інстанції не надав оцінки наявності у позивача майна у грошовому виразі більше ніж 150 000 доларів США. 

29.11.2024 за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», в межах встановленого апеляційним судом процесуального строку, від представника позивача, адвоката Воропай Т.І., надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Зазначено, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі 3 196,00 грн щомісячно (тобто у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку станом на 2024 рік) відповідає вимогам статті 182 СК України та статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», який є достатнім для забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини, з урахуванням рівності обов`язку обох батьків з утримання дітей в межах їх фінансових можливостей. Місцевий суд з дотриманням норм матеріального права дійшов висновку про зменшення розміру аліментів, враховувавши погіршення майнового стану та стану здоров`я батька, що ускладнює його працевлаштування, враховуючи воєнний стан в Україні, та отримання доходу на рівні, що в нього був на укладення договору. Він вимушений сплачувати аліменти за рахунок одержаних ним кредитних коштів. Встановлений позивачу 06.11.2023 діагноз свідчить не лише про те, що захворювання знову почало турбувати його, а воно проявилося вже в більш ускладненій формі на стадії загострення, що достовірно свідчить саме про факт погіршення стану здоров`я платника аліментів. Відповідачка отримала довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 531794 від 15.04.2024, якою останній було встановлено групу інвалідності вже після подачі позову у даній справі, що, в свою чергу, викликає сумнів в достовірності даного доказу. 

Місцевим судом установлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2021 року у справі № 552/4614/21 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 05.11.2011 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1674 – розірвано.
Від даного шлюбу сторони мають спільного сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 15.10.2014.
14 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір про визначення місця проживання дитини та участі батька у матеріальному забезпеченні, а також у вихованні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Медвєдєвою В.А., зареєстрований в реєстрі за № 1698. (далі по тексту – Договір)
Відповідно до п. 1.1 даного Договору предметом даного договору є визначення місця та умов проживання, матеріального забезпечення спільної дитини сторін – ОСОБА_3 ..
З розділу 2 Договору «Місце проживання дитини» вбачається (п. 2.1), що сторони домовились про те, що дитина на період дії Договору буде проживати разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з п. 2.5 Договору мати має право змінювати місце проживання дитини, вказане в п. 2.1 цього договору, без попередньої згоди батька, проте з обов`язковим повідомленням батькові адреси місця проживання дитини. Повідомлення про зміну місця проживання дитини направляється батькові за 3 календарних дні до запланованої дати зміни місця проживання, шляхом відправлення смс-повідомлення на діючий мобільний номер Батька.
Відповідно до п. 5.2 Договору аліменти на утримання дитини, що сплачуються Батьком складаються з виплати у вигляді грошової суми, розмір якої становить 7 000 грн щомісячно.
Згідно з п. 5.4 Договору у відповідності із статтею 185 СК України, крім сплати грошової суми аліментів на утримання Дитини, зазначеної в п. 5.2 цього договору, Батько зобов`язаний сплачувати додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, оздоровленням за призначенням лікаря, відвідуванням гуртків, додаткових занять, розмір яких становить половину від передбачуваних та/або фактично понесених витрат на дитину.
Згідно з даними трудової книжки, 28.04.2023 ОСОБА_2 звільнено з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.
Як вбачається із індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 із травня 2023 року позивач не отримував дохід.
Окрім того, згідно з висновком спеціаліста КНП «Олександрівської клінічної лікарні м. Києва» ОСОБА_2 встановлено діагноз: «ускладнений остеохондроз поперекового відділу хребта; пролабс л5 с1; больовий синдром гіпостезія с5 л1 справа в стадії загострення».
Встановивши вказані обставини, місцевий суд дійшов висновку, що майновий стан та стан здоров`я ОСОБА_2 , як платника аліментів, погіршився з часу укладення договору щодо утримання дитини, а тому розмір аліментів може бути зменшений до 3 196 грн, що відповідає розміру одного прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».
Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 щодо зміни умов Договору шляхом зазначення фактичного місця проживання дитини, місцевий суд виходив з того, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з п. 7.1 Договору визначено, що усі суперечки (спори), що виникають між Батьками в ході виконання цього Договору розв`язуються Батьками шляхом переговорів. У випадку не досягнення згоди, спір розв`язується в судовому порядку, встановленому діючим законодавством України. Згідно з п. 7.5 вказаного Договору у разі вступу одного з Батьків у шлюб та проживання одного з Батьків з будь-якими третіми особами, а також виникнення інших обставин, що можуть призвести до істотних змін у звичному житті дитини, у разі зміни матеріального стану, погіршення здоров`я будь-якої зі сторін, до Договору вносяться зміни або доповнення шляхом укладення додаткового нотаріально посвідченого договору. Судом встановлено, що сторони при укладенні договору досягли згоди по всіх його істотних умовах. Також сторонами був визначений порядок зміни умов договору. Під час розгляду справи було встановлено, що відповідачка не заперечує щодо внесення змін до п. 2.1 Договору про визначення місця проживання дитини та участь батька у матеріальному забезпеченні, а також у вихованні дитини від 14.08.2021, шляхом зазначення фактичного місця проживання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому як встановлено сторонами у договорі, такі зміни можуть бути внесені шляхом укладення додаткового нотаріально посвідченого договору, однак сторони для укладання додаткового нотаріально посвідченого договору до нотаріуса не звертались.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступного висновку. 
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. 
Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Зміна стану здоров`я є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц,

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, розмір аліментів на утримання спільної дитини узгоджений між сторонами у договірному порядку.
Позивач відповідно до укладеного 14.08.2021 договору взяв на себе обов`язок щомісячно сплачувати на користь відповідачки аліменти на утримання сина у сумі 7 000 грн.
Розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками, може бути змінений судом за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Суд першої інстанції, зменшуючи розмір аліментів, виходив з того, що позивач довів погіршання його майнового стану та стану здоров`я у зв`язку із чим, не може сплачувати аліменти в раніше узгодженому розмірі. Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що з 28.04.2023 позивача було звільнено з роботи та з травня 2023 року доходу не отримує, а також згідно з висновком спеціаліста КНП «Олександрівської клінічної лікарні м. Києва» йому було встановлено діагноз: «ускладнений остеохондроз поперекового відділу хребта; пролабс л5 с1; больовий синдром гіпостезія с5 л1 справа в стадії загострення».
Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
На підтвердження погіршання стану здоров`я позивачем було надано висновок спеціаліста КНП «Олександрівська клінічна лікарня м. Києва» від 06.11.2023 (а.с. 19, 205), відповідно до якого у позивача наявний остеохондроз (в стадії загострення). Разом із тим вказаної виписки недостатньо для твердження про те, що стан здоров`я позивача погіршився таким чином, що значно вплинуло на його можливість виконувати своє зобов`язання з утримання дитини у розмірі, визначеному договором про визначення місця проживання дитини та участь батька у матеріальному забезпеченні, а також вихованні дитини від 14.08.2021. Докази проходження наразі позивачем лікування, його вартість та довготривалість, що могло б вплинути на його матеріальний стан, не надано суду.
Крім того, до укладення договору про визначення місця проживання дитини та участь батька у матеріальному забезпеченні, а також вихованні дитини від 14.08.2021, згідно з наявними у справі медичними документами (а.с. 138, 139), позивач проходив лікування у 2018 у зв`язку із остеохондрозом, за результатом проведеного лікування динаміка стану хворого – позитивна, стан на момент виписки – задовільний. (а.с. 138, 139)
Згідно з наявною у справі медичною довідкою Медичного центру «МЕД-ХЕЛП+» від 07.03.2023 № 003835, лікарський висновок про професійну придатність ОСОБА_2 : придатний до роботи. (а.с. 100)
Тобто, наявність у позивача зазначеного захворювання не свідчить про істотне погіршання його стану здоров`я, стійкий розлад функцій організму, що має наслідком обмеження його життєдіяльності.
Також, не є підставою для зменшення розміру аліментів на дитину факт звільнення позивача з роботи 28.04.2023 та неотримання ним доходу у вигляді заробітної плати у розмірі, який дозволяв йому сплачувати аліменти на добровільній основі у розмірі 7 000 грн щомісячно. 
Позивач є особою працездатного віку, зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 214 т. 1). Належних доказів непридатності позивача до роботи, неможливості подальшого працевлаштування, не надано суду, а посилання позивача на воєнний стан в Україні не свідчить про таку неможливість.
Тобто, сам по собі факт непрацевлаштування позивача після звільнення не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. 
Позивач вказував, що сплачував аліменти за рахунок кредитних коштів, у зв`язку із чим в нього виникла заборгованість перед банками (згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 20.11.2023 № E1TONQ8M7PKDS437 станом на 20.11.2023 заборгованість ОСОБА_2 становить 71 815, 31 грн (а.с. 210 т. 1); згідно з довідкою-розрахунком Idea Bank станом на 22.04.2024 заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № С-605-011493-23-980 від 30.05.2023 становить 102 621,96 грн (а.с. 137 т. 1).
Матеріали справи не містять доказів з якого часу у позивача виникли вказані кредитні зобов`язання, з якою метою надано кредит, у зв`язку із чим утворилась така сума заборгованості (за рахунок яких саме витрат), тобто рух кредитних коштів дослідити неможливо.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що взяття позивачем на себе кредитних зобов`язань не свідчить про його неможливість сплачувати аліменти на утримання сина в узгодженому сторонами у договорі розмірі. 
Платіжні інструкції від 12.05.2023, 18.08.2023, 22.09.2023, 26.10.2023, 27.11.2023, 23.04.2024 (а.с. 133-136 т. 1), за якими здійснювались платежі на карту юніора, відкриту 27.09.2022 в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я дитини (а.с. 27), навпаки підтверджують можливість сплати позивачем аліментів на утримання сина в узгодженому сторонами у договорі розмірі. 
Така зміна сімейного стану позивача, як укладення іншого шлюбу з 28.09.2023 (а.с. 211 т. 1), не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на дитину від іншого шлюбу, так само як і факт оренди позивачем житла з травня 2023 року вартістю 14 000 грн щомісячно, що не свідчить про погіршання його матеріального становища, як платника аліментів, і не може зумовлювати зменшення розміру аліментів на дитину.
Виникнення у позивача кредитних та орендних правовідносин з третіми особами, та відповідно, набуття ним певних зобов`язань, свідчить про розпорядження ним своїми правами та набуття обов`язків на власний розсуд, подальше виконання яких не може бути покладене в залежність від виконання зобов`язання з утримання дитини, що виникло раніше. 
Позивачем у справі не доведено належним і достатніми доказами наявності підстав для зміни розміру аліментів, визначеного за домовленістю сторін відповідно до Договору про визначення місця проживання дитини та участь батька у матеріальному забезпеченні, а також вихованні дитини від 14.08.2021.
Доводи апеляційної скарги відповідачки в цій частині є обґрунтованими.
Інші доводи апеляційної скарги, а саме щодо перебування в розпорядженні позивача грошових коштів у сумі 150 000 доларів США, є безпідставними та не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про внесення змін до Договору про визначення місця проживання дитини та участь батька у матеріальному забезпеченні, а також вихованні дитини від 14.08.2021.
Враховуючи межі апеляційного перегляду справи (ч. 1 ст. 367 ЦПК України), рішення суду першої інстанції не переглядається апеляційним судом в частині відмови у задоволенні позовних вимог про внесення змін у договір від 14.08.2021.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки фактично за результатом розгляду справи у задоволені позивних позовних вимог відмовлено, судові витрати, понесені позивачем у справі, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Комаренко Оксани Валеріївни – задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2024 року – скасувати в частині задоволених позовних вимог.
Ухвалити в цій частині нове рішення.
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів – відмовити.
В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 березня 2025 року. 

Головуючий суддя                                                          Т.В. Одринська

Судді         О.О. Панченко 

В.П. Пікуль