ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" січня 2025 р.           Справа№ 910/11470/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Коробенка Г.П. 
          Тищенко А.І. 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 (повний текст складено та підписано 22.11.2024)
у справі №910/11470/24 (суддя Владислав ДЕМИДОВ)
за позовом Державного підприємства «Гарантований покупець»
до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 
про стягнення 6  514 079 768,46 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство «Гарантований покупець» (далі, позивач або ДП «Гарантований покупець») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі, відповідач або ПрАТ «НЕК «Укренерго») про стягнення 6  514 079 768,46 грн заборгованості за Договором №0414-09051/52/01 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 26.06.2019, з яких:
- загальна сума боргу зі сплати за послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за вересень-листопад 2022 року, березень-червень 2023 року та жовтень-листопад 2023 року - 5 810 308 940,34 грн;
- 3% річних у сумі 284 958 132,97 грн, які, у свою чергу, складаються з 43 641 156,78 грн 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати Послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за вересень 2022-грудень 2023 року, 241 316 976,19 грн 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань по повній оплаті авансового платежу гарантованому покупцю до 14 числа (включно) розрахункового місяця та до 24 числа (включно) розрахункового місяця за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця, відповідно за січень-листопад 2023 року;
- інфляційні втрати у сумі 418 812 695,15 грн, які, у свою чергу, складаються з 143 957 739,53 грн інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати Послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за вересень 2022-грудень 2023 року, 274 854 955,62 грн інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань по повній оплаті авансового платежу гарантованому покупцю до 14 числа (включно) розрахункового місяця та до 24 числа (включно) розрахункового місяця за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця, відповідно за січень-листопад 2023 року.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі, третя особа).
07.11.2024 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/11470/24 до закінчення перегляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи №908/1162/23. 
20.11.2024 відповідач подав до Господарського суду міста Києва доповнення до клопотання про зупинення провадження у справі.
Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі мотивоване тим, що обґрунтованість позовних вимог залежить, зокрема, від    дотримання позивачем під час розрахунку вартості послуг умов Договору №0414-09051/52/01 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 26.06.2019, Закону України «Про ринок електричної енергії», Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (зі змінами). Відповідач наголошує, що до позовної зави додано розрахунки авансових платежів, термін оплати яких позивач вважає порушеним, й у таких розрахунках зазначена вартість електричної енергії, придбаної позивачем у виробників за «зеленим тарифом». Проте, у наданих розрахунках позивачем наведені виробники, електроустановки яких з 2022 року знаходяться на тимчасово окупованих територіях, а тому, з огляду на положення статей 13, 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», покази по цих об`єктах мали прийматися рівними нулю й не мали оплачуватись позивачем цим виробникам, адже переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію заборонено. У 2023-2024 роках ДП «Гарантований покупець» звернулося з численними позовами до виробників електричної енергії за «зеленим тарифом» з вимогами повернути кошти, сплачені цим виробникам за нібито відпущену електричну енергію в період перебування відповідних електроустановок на тимчасово окупованій території. Водночас, обсяги такої електричної енергії позивач включив до свого розрахунку вартості послуг у даному позові до ПрАТ «НЕК «Укренерго», що підтверджує суперечливість позиції позивача, який не визнає отримання електричної енергії у випадках, коли сам має її оплачувати. Наразі питання щодо застосування до спірних правовідносин норм статей 13, 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» розглядається Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №908/1162/23, висновки в якій будуть важливими для інших справ, що пов`язані з нарахуванням обсягів електричної енергії на ринку електричної енергії в період тимчасової окупації території України.
19.11.2024 ПрАТ «НЕК «Укренерго» через підсистему «Електронний суд» подало до Господарського суду міста Києва зустрічну позову заяву, в якій заявило вимоги про зобов`язання ДП «Гарантований покупець» здійснити перерахунок вартості послуг за Договором №0414-09051/52/01 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 26.06.2019 за вересень 2022 року - грудень 2023 року (у  тому числі перерахунок розміру авансових платежів за січень-листопад 2023 року), виключивши з розрахунків обсяги і вартість електричної енергії виробників, електроустановки яких у відповідний період були розташовані на тимчасово окупованих територіях, зазначених у Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженому наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309. 
Також відповідач у поданому зустрічному позові заявив клопотання про поновлення строку на його подання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/11470/24 відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про поновлення строку для подання зустрічного позову.
Повернуто Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» зустрічну позовну заяву у справі №910/11470/24.
Провадження у справі №910/11470/24 зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №908/1162/23 Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду.
Зобов`язано представників сторін повідомити господарський суд міста Києва про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі №910/11470/24.
Ухвала суду в частині відмови у задоволенні клопотання ПрАТ «НЕК «Укренерго» про поновлення строку для подання зустрічного позову мотивована тим, що згідно частини 1 статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Відзив на позовну було сформовано в підсистемі «Електронний суд» 17.10.2024, отже відповідачем було пропущено строк для подання зустрічного позову у справі №910/11470/24, при цьому клопотань про продовження строку на подання зустрічної позовної або про намір    подати зустрічну позовну заяву представником не заявлялось. Причини ж, на які посилається відповідач як на підставу поновлення строку, не є поважними у розумінні статті 119 Господарського процесуального кодексу України.
Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, то суд в оскаржуваній ухвалі дійшов висновку про його задоволення з посиланням на положення пункту 7 частини 1  статті 228 Господарського процесуального кодексу України. Суд зазначив, що  одним із покладених на розгляд об`єднаної палати питань є те, чи можливе здійснення з лютого 2022 року господарської діяльності з виробництва електричної енергії та передання її лініями електропередач з тимчасово окупованої території на підконтрольну Україні територію. Позивач у даній справі обґрунтовує позовні вимоги у тому числі розрахунками ДП «Гарантований покупець» платежу виробникам електричної енергії з альтернативних джерел енергії за перші 10 (десять) днів за відповідний місяць 2023 року, серед яких є виробник електричної енергії - ТОВ «СЕС Виноградово» (41450343), договір від 16 лютого 2018 року №14876/01, установки якого з лютого 2022 року перебували на тимчасово окупованій території. За висновками суду у разі, якщо об`єднаною палатою буде вказано про неможливість прийняття товару (електроенергії), у тому числі об`ємів, які постачались останньому з окупованих територій, то дані висновки будуть впливати на правомірність розрахунку в частині нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань по повній оплаті авансового платежу гарантованому покупцю за електроенергію з окупованих територій.
Не погодившись із прийнятою ухвалою, 29.11.2024 через відділ документального забезпечення (канцелярію суду) Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 скасувати в частині зупинення провадження у справі №910/11470/24.
Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до такого:
- предметом договору є надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел і вказані послуги надаються ДП «Гарантований покупець» як постачальником послуг, ПрАТ «НЕК «Укренерго» як замовнику послуг, у м. Києві, підтвердженням чого є укладення договору та всіх додаткових угод в м. Києві, прийняття послуг без зауважень відповідачем за актами приймання-передачі у м. Києві, місцем реєстрації як позивача, так і відповідача - м. Київ. Отже, виходячи зі змісту статті 532 Цивільного кодексу України, місцем виконання зобов`язань за договором є місто Київ;
- предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача боргу та компенсаційних витрат згідно статті 625 Цивільного кодексу України за несвоєчасно сплачену послугу. Судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі помилково вказано, що у разі якщо об`єднаною палатою буде вказано про неможливість прийняття товару (електроенергії), у тому числі об`ємів, які постачались останньому з окупованих територій, то дані висновки будуть впливати на правомірність розрахунку в частині нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань по повній оплаті авансового платежу гарантованому покупцю за електроенергію з окупованих територій, оскільки предметом позову є нарахування 3% річних та інфляційних втрат за порушення відповідачем зобов`язань по сплаті авансових платежів за послуги за перші 10 та 20 днів січня - листопада 2023 року. Предметом же розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №908/1162/23 є питання застосування частини 2 статті 13 та частини 2 статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» до правовідносин, які виникли у період з лютого 2022 року по грудень 2022 року, тобто до прийняття КМУ постанови від 06.12.2022 №1364 та затвердження Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Переліку №309 та до зміни юридичною особою, місцем знаходження якої є тимчасово окупована територія, її податкової адреси на іншу територію України. Тобто, є відмінність між періодами нарахувань у даній справі  (перші 10 та 20 днів січня - листопада 2023 року) та періодом, що розглядається у справі №908/1162/23, а отже правовідносини у них не є подібними за змістовним критерієм. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.11.2024 у справі №907/1115/23;
- укладений між позивачем та відповідачем у даній справі договір є самостійним господарським зобов`язанням, у якому саме ПрАТ «НЕК «Укренерго» взяло на себе зобов`язання здійснювати оплату послуги, відповідно правовідносини між виробниками за «зеленим» тарифом та ДП «Гарантований покупець» та спори між ними не впливають на права та обов`язки ПрАТ «НЕК «Укренерго», а посилання суду на судову справу з ТОВ «СЕС Виноградово» є безпідставними;
- відповідач після отримання листів позивача про сплату авансових платежів за розрахункові періоди січень-листопад 2023 року не висловив незгоди з розміром авансового платежу, що свідчить повну згоду з розміром авансових платежів;
- при розрахунку авансового платежу використовуються дані комерційного обліку електричної енергії, надані самим відповідачем.
Також, не погодившись із прийнятою ухвалою, 02.12.2024 через підсистему «Електронний суд» Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/11470/24 в частині відмови у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову і в частині повернення зустрічної позовної заяви.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається та те, що у зустрічній позовній заяві ПрАТ «НЕК «Укренерго» аргументовано просило поновити строк на подання зустрічного позову, проте, у пункті 1 резолютивної частини оскаржуваної ухвали суд відмовив у задоволенні відповідного клопотання про поновлення строку. У мотивувальній частині оскаржуваної ухвали наводяться цитати положень законодавства, водночас власні мотиви і позиція суду викладено лише в одному абзаці такого змісту: «Суд критично оцінює посилання відповідача на підставу поновлення строку з огляду на те, що документи, які стали підставою для подання зустрічної позовної заяви були надані позивачем разом з позовною заявою, клопотань про продовження строку на подання зустрічної позовної або про намір подати зустрічну позовну заяву представником не заявлялось». Тобто, єдиним мотивом відмови у поновленні строку і повернення зустрічного позову суд зазначив відсутність клопотання про продовження строку на подання зустрічної позовної заяви.
Відповідач вважає вказану позицію суду помилковою, адже норми Господарського процесуального кодексу України не ставлять можливість поновлення строку у залежність від подання клопотання про його продовження (адже поновлення і продовження строків є різними процедурами/інститутами в господарському процесі). Тим більше ГПК України не передбачає необхідності подання клопотань чи заяв «про намір подати зустрічну позовну заяву». Водночас, жодних міркувань чи мотивів з приводу поважності/неповажності причин пропуску строку суд не навів усупереч вимогам пункту 3 частини 1 статті 234 Господарського процесуального кодексу України, за яким ухвала має містити мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.
Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2024 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/11470/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Коробенко Г.П., Тищенко А.І.
Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (суді-доповідачу) (складу суду) від 03.12.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/11470/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Коробенко Г.П., Тищенко А.І.
Судом встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11470/24; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
05.12.2024 матеріали справи №910/11470/24 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.
У період з 06.12.2024 по 09.12.2024 суддя Коробенко Г.П., який входить до складу колегії суддів, перебував у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/11470/24, розгляд апеляційної скарги, враховуючи предмет апеляційного оскарження (ухвала суду першої інстанції в частині задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі), вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строк для подачі відзивів, всіх заяв та клопотань. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/11470/24, розгляд апеляційної скарги, враховуючи предмет апеляційного оскарження (ухвала суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви), вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строк для подачі відзивів, всіх заяв та клопотань, апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Державного підприємства «Гарантований покупець»  у справі №910/11470/24 об`єднано в одне апеляційне провадження, оскільки вони подані на один і той же процесуальний документ в одній і тій же справі.
23.12.2024 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому він просить апеляційну скаргу ДП «Гарантований покупець» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 в частині зупинення провадження у справі №910/11470/24 залишити без змін.
У відзиві відповідач наголосив на тому, що місце реєстрації сторін справи №910/11470/24 не має жодного значення для нарахування вартості послуги за Договором, натомість, у вартість послуги, яку оплачує відповідач, враховуються вартість електричної енергії, яку отримує позивач від виробників з альтернативних джерел (за «зеленим» тарифом). Тому той факт, що частина з цих виробників мають електроустановки на окупованих територіях, унеможливлює отримання й оплату такої електроенергії і безпосередньо впливає на розмір грошових зобов`язань відповідача перед позивачем. Вартість послуг, наданих відповідачу, залежить від складових формули (зокрема, обґрунтованих платежів позивача виробникам), а не від «місця реєстрації» сторін.
Некоректними є також посилання позивача на те, що нібито справа №908/1162/23 стосується правовідносин, що виникли у лютому-грудні 2022 року, а справа №910/11470/24 - лише іншого періоду (авансових платежів за січень-листопад 2023 року).
Позивач заявив вимоги не лише щодо 3% річних та інфляційних втрат по сплаті авансових платежів у 2023 році, а й вимоги по оплаті за вересень-грудень 2022 року (як загальна сума боргу, так і 3% річних та інфляційні втрати «за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати Послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за вересень 2022 року - грудень 2023 року), по яким також не надав належних розрахунків і не врахував положення статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Тому недоречними є посилання позивача на постанову Верховного Суду від 18.11.2024 у справі № 910/1115/23, прийняту щодо інших обставин (іншого періоду).
Крім того, позивач ігнорує і ніяк не коментує вищезгадану постанову Верховного Суду від 25.09.2024 у справі №916/5520/23, якою Верховний Суд за подібних обставин погодився з обґрунтованістю зупинення провадження і залишив без задоволення касаційну скаргу ДП «Гарантований покупець», зазначивши, що «правові висновки об`єднаної палати за результатами касаційного перегляду справи №908/1162/23 можуть вплинути на оцінку апеляційним судом законності та обґрунтованості рішення Господарського суду Одеської області від 07.05.2024 у справі №916/5520/23, а відтак і на вирішення цього господарського спору по суті заявлених позовних вимог».
25.12.2024 позивач подав через підсистему «Електронний суд» заяву про визнання подання відповідачем зустрічної позовної заяви з очевидно безпідставним клопотанням про поновлення строку на подання зустрічної позовної заяви та подальше оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання ПрАТ «НЕК «Укренерго» про поновлення строку для подання зустрічного позову та його повернення - зловживанням процесуальними правами та повернення апеляційної скарги скаржнику. У разі відмови у визнанні дій відповідача зловживанням процесуальними правами, просив апеляційну скаргу НЕК «Укренерго» на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.11.2024 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції в цій частині - без змін. У поданій заяві позивач наголосив на тому, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позову, а також правил пред`явлення зустрічного позову, встановлених процесуальним законом, зокрема, у строк для подання відзиву. У межах даної справи відповідачем - НЕК «Укренерго» було отримано ухвалу про відкриття провадження у справі 23.09.2024, відтак 15-денний строк для подання відзиву на позов спливав 08.10.2024 (вказане було зазначено у клопотанні відповідача про продовження процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву). Ухвалою від 10.10.2024 клопотання відповідача про продовження строку на подання відзиву задоволено та продовжено такий строк до 17.10.2024 включно. Отже, з урахуванням продовження процесуального строку для подання відзиву, у відповідача було 24 дні для подання зустрічного позову, однак таким право він не скористався. При цьому ані у клопотанні про продовження процесуального строку на подання відзиву, ані у самому відзиві відповідач не зазначав про те, що він планує або розглядає можливість пред`явлення зустрічного позову. Твердження про те, що вирішення питання про необхідність пред`явлення позову пов`язане з позицією Гарантованого покупця, яка була ним викладена у запереченнях на відповідь на відзив є абсурдною, оскільки позиція Гарантованого покупця, яка була викладена у позовній заяві та в подальшому у запереченнях є фактичного аналогічною, незмінною та послідовною, неодноразово висловлювалася в межах інших аналогічних прав між тими самими сторонами, в межах того ж самого Договору, однак за інші періоди послуги. Жодних поважних причин неподання зустрічної позовної заяви у строк, встановлений судом для подання відзиву, у відповідача та адвоката, якому доручено представництво НЕК «Укренерго», не було, а саме подання зустрічного позову з урахуванням обставин, викладених у цій заяві, є зловживанням процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.
Колегія суддів, розглянувши названу заяву позивача, не вбачає зловживань процесуальними правами у діях ПрАТ «НЕК «Укренерго» із заявлення клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання зустрічного позову та апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні такого клопотання у розумінні статті 43 Господарського процесуального кодексу України, а тому відмовляє у задоволенні заяви відповідача від 25.12.2024.
Третя особа письмових відзивів на апеляційну скаргу суду не надала, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційних скарг у порядку письмового провадження (довідок про доставку електронного документа учасникам у підсистемі «Електронний суд»), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 процесуальних строків на подачу відзиву, заперечень на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційних скарг по суті.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг позивача та відповідача, заперечень сторін проти них, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у даній справі з огляду на таке.
Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. 
У такому випадку згідно з приписами пункту 11 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.
Колегія суддів враховує, що процесуальний кодекс та інші законодавчі акти не містять визначення поняття «подібні правовідносини», а також будь-яких критеріїв визначення подібності правовідносин з метою врахування відповідного висновку, тому для розуміння відповідних термінів звертається до правових висновків, викладених у судовому рішенні Великої Палати Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін «подібні правовідносини» може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини» таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.
З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.
У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.
Місцевий господарський суд, зупиняючи провадження в цій справі, виходив із того, що наразі на розгляді Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду перебуває справа №908/1162/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМК» до Комунального некомерційного підприємства «Територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області про стягнення 1  593  623,84 грн.
Так, ухвалою Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від    19.04.2024 прийнято до розгляду справу №908/1162/23 з метою вирішення питання щодо наявності/відсутності підстав для відступлення від викладеного в постанові Верховного Суду від 07.03.2024 у справі №910/9680/23 (предмет позову - стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Індіан Ісатекс Солар» на користь ДП    «Гарантований покупець» заборгованості з оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом) висновку про те, що достатнім для застосування частини 2 статті 13 та частини 2 статті 13-1  Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є розповсюдження дії цього Закону на спірні правовідносини з огляду на приписи статті 2 Закону, оскільки, передаючи ухвалою від    27.03.2023 справу №908/1162/23 на розгляд об`єднаної палати, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що положення статей 13 та 13-1  цього Закону можуть бути поширені на тимчасово окуповані території з урахування частини 1 зазначених статей, а саме за рішенням КМУ.
Наразі судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2024 розгляд справи №908/1162/23 призначено на 17.01.2025.
У справі №910/11470/24, що розглядається, судом апеляційної інстанції встановлено та скаржником (позивачем) не спростовано того, що вирішення об`єднаною палатою в межах справи №908/1162/23 питання щодо поширення/непоширення норм статей 13, 13-1  Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на відносини, які виникли та існували на тимчасово окупованих після 24.02.2022 територіях України за відсутності окремих рішень органів державної влади, має істотне значення для розгляду цієї справи.
Так, за змістом частини 2 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, всю відпущену електричну енергію.
За змістом частини 7 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат гарантованого покупця на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом та із придбання послуги за механізмом ринкової премії, що надається суб`єктами господарювання, яким встановлено «зелений» тариф або які за результатами аукціону набули право на підтримку, гарантований покупець надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. Така послуга надається гарантованим покупцем протягом строку дії «зеленого» тарифу та строку дії підтримки виробників, які за результатами аукціону набули право на таку підтримку, відповідно до типового договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, форма якого затверджується Регулятором. Така послуга надається гарантованим покупцем на обсяги відпущеної виробниками електричної енергії за «зеленим» тарифом, визначені відповідно до частини другої цієї статті, та на обсяги придбаної послуги за механізмом ринкової премії, що надається суб`єктами господарювання, яким встановлено «зелений» тариф або які за результатами аукціону набули право на підтримку, визначені відповідно до частини четвертої цієї статті. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, яка надається оператору системи передачі гарантованим покупцем, визначається у відповідному розрахунковому періоді як, зокрема, різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним відповідно до частини другої цієї статті, та її вартістю під час продажу за двосторонніми договорами, на ринку «на добу наперед», внутрішньодобовому ринку, балансуючому ринку.
Так, 26.06.2019 між сторонами даного спору було укладено Договір №0414-09051/52/01 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 26.06.2019, відповідно до якого постачальник (позивач) надає замовнику (відповідачу) послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених цим договором, а замовник сплачує постачальнику послуг вартість наданих послуг відповідно до умов цього Договору.
Згідно з пунктом 2.1. Договору №0414-09051/52/01 вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 26.04.2019   №641, у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі енергії за «зеленим» тарифом постачальником послуг.
У пункті 12.1. Порядку №641 у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин, наведена формула, за якою гарантованому покупцю здійснюється оплата послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за розрахунковий місяць, складовою якої є платіж продавцю за «зеленим» тарифом.
Згідно з пунктом 12.2. Порядку №641 до 14 числа (включно) розрахункового місяця ОСП здійснює повну оплату авансового платежу гарантованому покупцю, розмір якого дорівнює різниці між вартістю придбаної електричної енергії гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом та вартістю реалізованої електричної енергії на РДН, ВДР та за двосторонніми договорами за перші 10 днів розрахункового місяця. До 24 числа (включно) розрахункового місяця ОСП здійснює повну оплату авансового платежу гарантованому покупцю, розмір якого дорівнює різниці між вартістю придбаної електричної енергії гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом та вартістю реалізованої електричної енергії на РДН, ВДР та за двосторонніми договорами за перші 20 днів розрахункового місяця з урахуванням попереднього авансового платежу.
Відповідно до пункту 14.7. Порядку №641 у редакції, яка є чинною з 26.01.2024, ОСП протягом двох робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, здійснює остаточний розрахунок із гарантованим покупцем із забезпеченням йому 100% оплати фактично наданої послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць відповідно до розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, затвердженої Регулятором, з урахуванням попередньо сплачених авансових платежів.
Позивач зазначає, що вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії у спірному періоді була затверджена постановами НКРЕКП №858 від 30.04.2024, №896 від 08.05.2024, №946 від 15.05.2024.
Пунктом 3.1. Договору №0414-09051/52/01 на постачальника послуг покладено обов`язок здійснювати розрахунок вартості послуги виходячи з фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за «зеленим» тарифом відповідно до Порядку.
Отже, із наведених положень Закону, Порядку №641 та Договору вбачається, що при розрахунку вартості послуги, яку оплачує відповідач, враховується вартість електричної енергії, яку отримує (купує) позивач від виробників з альтернативних джерел (за «зеленим» тарифом).
Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 6 514 079 768,46 грн заборгованості за Договором №0414-09051/52/01, яка складається з:
- загальна сума боргу зі сплати за послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за вересень-листопад 2022 року, березень-червень 2023 року та жовтень-листопад 2023 року - 5 810 308 940,34 грн;
- 3% річних - 284 958 132,97 грн, які у свою чергу складаються з 43 641 156,78 грн 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати Послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за вересень 2022-грудень 2023 року та 241 316 976,19 грн 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань по повній оплаті авансового платежу гарантованому покупцю до 14 числа (включно) розрахункового місяця та до 24 числа (включно) розрахункового місяця за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця, відповідно за січень-листопад 2023 року;
- інфляційні втрати - 418 812 695,15 грн, які у свою чергу складаються з 143 957 739,53 грн інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати Послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за вересень 2022-грудень 2023 року, 274 854 955,62 грн інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань по повній оплаті авансового платежу гарантованому покупцю до 14 числа (включно) розрахункового місяця та до 24 числа (включно) розрахункового місяця за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця, відповідно за січень-листопад 2023 року.
Позивач наголошує, що відповідачем порушено умови Договору та Порядку №641 та прострочено здійснення оплат як авансових платежів за період січень-листопад 2023 року, так і здійснення остаточних розрахунків із ДП «Гарантований покупець» за послугу, надану у вересні-листопаді 2022 року, березні-червні, жовтні-листопаді 2023 року.
При цьому, як наголосив відповідач у клопотанні про зупинення провадження у справі та вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог у частині порушення відповідачем строку оплати авансових платежів у січні-листопаді 2023 року представник позивача надав розрахунки ДП «Гарантований покупець» платежу виробникам електричної енергії з альтернативних джерел енергії за перші 10 (десять) та 20 (двадцять) днів за відповідний місяць 2023 року, складені на підставі даних відпуску електричної енергії, які надано в електронному вигляді Адміністратором комерційного обліку.
Як вбачається з долучених розрахунків, у них, в тому числі, вказані виробники електричної енергії за «зеленим» тарифом, які з 2022 року знаходяться на тимчасово окупованих територіях, зокрема, розрахунки містять такого виробника електричної енергії як ТОВ «СЕС Виноградово» (41450343), місцезнаходженням якого була територія Херсонської області,  й з яким у ДП «Гарантований покупець» укладено договір від 16 лютого 2018 року №14876/01 про прийняття на себе зобов`язань із купівлі у ТОВ «СЕС Виноградово» електричної енергії, виробленої за «зеленим» тарифом.
Відповідач у клопотанні про зупинення провадження у справі наголошує на тому, згідно з частиною 2 статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено. Отже, неможливим за твердженнями відповідача було постачання електричної енергії ДП «Гарантований покупець» з електроустановок, розташованих на тимчасово окупованих територіях. Як наслідок, ДП «Гарантований покупець» не повинно було включати цю електроенергію до розрахунку платежів, що підлягають оплаті відповідачем згідно Договору.
З огляду на викладене, положення Закону України «Про ринок електричної енергії», Порядку №614, Договору, згідно яких при розрахунку вартості послуги, яку оплачує відповідач, враховується вартість електричної енергії, яку отримує позивач від виробників з альтернативних джерел (за «зеленим» тарифом), ту обставину, що до наданого позивачем розрахунку включено виробника, який у спірному періоді (вересень-грудень 2022 року, січень-грудень 2023 року) мав електроустановки на окупованих територіях, вирішення Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в межах справи №908/1162/23 питання щодо поширення/непоширення норм статей 13, 13-1  Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на відносини, які виникли та існували на тимчасово окупованих після 24.02.2022 територіях України за відсутності окремих рішень органів державної влади, має істотне значення для розгляду цієї справи.
Посилання скаржника на те, що у справі №908/1162/23 будуть досліджуватися правовідносини за період лютий-грудень 2022 року, а справа №910/11470/24 стосується іншого періоду (авансових платежів за січень-листопад 2023 року), коли КМУ вже було прийнято постанову від 06.12.2022 №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», а наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022   №309 Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, у зв`язку з чим правовідносини у цих справах не є подібними, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки позивач у справі №910/11470/24 заявив вимоги не лише щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат по сплаті авансових платежів у 2023 році, а й вимоги по оплаті послуг за вересень-грудень 2022 року (як загальну суму боргу, так і 3% річних та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за вересень №908/1162/23 2022 року - грудень 2022 року). Тобто період, який буде досліджуватись судом у межах справи №908/1162/23 (лютий-грудень 2022 року) у контексті правильності застосування до правовідносин статей 13, 13-1  Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», та період, за який позивач просить стягнути заборгованість оплаті послуг у даній справі  (вересень-грудень 2022 року) пересікаються. 
Враховуючи вказане, недоцільним є посилання скаржника як на судову практику на постанову Верховного Суду від 18.11.2024 у справі №907/1115/23, в якій суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі, оскільки у цій справі, на відміну від справи №910/11470/24, спірним періодом є лише період квітень-червень 2023 року (після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 06.12.2022 №1364 та затвердження Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Переліку №309), тобто період, який не є предметом розгляду у справі №908/1162/23.
Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Господарськими судами розглядається справа №910/2118/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕС Виноградово» до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення заборгованості в сумі 28 579 241,33 грн за постачання електричної енергії з тимчасово окупованої території в період жовтень 2021 року, лютий - серпень 2022 року за договором  від 16 лютого 2018 року №14876/01.
У згаданій справі представником відповідача заявлялось, зокрема, клопотання про зупинення розгляду справи до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/1162/23, мотивоване тим, що зобов`язання виникли в період окупації Херсонської області, що є предметом регулювання Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2024 зупинено провадження у справі №910/2118/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною     палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/1162/23.
Також на розгляді господарських судів перебуває справа №916/5520/23 за позовом Державного підприємства  «Гарантований покупець»  до  Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕС Виноградово» про стягнення суми боргу у розмірі 6 928 235,13 грн, який виник у процесі виконання сторонами договору від 16.02.2018 №14876/01, за умовами якого позивачем були прийняті на себе зобов`язання із купівлі у відповідача електричної енергії, виробленої за «зеленим» тарифом.
В обґрунтування позовних вимог у справі №916/5520/23 Державне підприємство  «Гарантований покупець»  зазначило, що в рахунок оплати купленої у відповідача електричної енергії ним було перераховано ТОВ «СЕС Виноградово» грошові кошти у загальному розмірі 6 928 235,13 грн, що підтверджується платіжними інструкціями, наявними у матеріалах справи. Однак, у зв`язку із оновленням НЕК  Укренерго  сертифікованих даних комерційного обліку на платформі MMS, а саме проведення коригування даних обсягу виробленої електричної енергії на об`єктах відповідача за квітень-червень 2023 року було встановлено дані, що рівні 0 (підстава не здійснення синхронної роботи в ОЕС України). На підставі зазначеного було проведено коригування нарахувань позивачем, що в свою чергу призвело до зміни обсягу зобов`язань, взятих на себе Гарантованим покупцем. На вимогу Державного підприємства «Гарантований покупець» повернути грошові кошти у розмірі 6  928 235,13 грн ТОВ «СЕС Виноградово» відреагувало відмовою (у зв`язку із необґрунтованістю вимог), у зв`язку з чим Державне підприємство  «Гарантований покупець» і  звернулось до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по передплаті за куплену у квітні-травні 2023 року електричну енергію у загальному розмірі 6 928 235,13 грн.
Ухвалою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 17.07.2024 задоволено заяву Товариства з обмеженою «СЕС Виноградово» про зупинення апеляційного провадження у справі №916/5520/23, зупинено апеляційне провадження у справі №916/5520/23 до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №908/1162/23.
Південно-західний апеляційний господарський суд зазначив, що предметом розгляду справи №916/5520/23 є зобов`язання, що виникли в період окупації Херсонської області, що є предметом регулювання Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тобто, вирішення об`єднаною палатою питання, чи поширюються норми статей 13 та 13-1 Закону на відносини, що виникли та існували на тимчасово окупованих після 24.02.2022 територіях України за відсутності окремих рішень органів державної влади має істотне значення для розгляду даної справи.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.09.2024 у справі №916/5520/23 касаційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» залишено без задоволення, а ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від    17.07.2024 у справі №916/5520/23 залишено без змін. Суд касаційної інстанції зазначив, що правові висновки об`єднаної палати за результатами касаційного перегляду справи №908/1162/23 можуть вплинути на оцінку апеляційним судом законності та обґрунтованості рішення Господарського суду Одеської області від    07.05.2024 у справі №916/5520/23.
Прийняття зазначених судових рішень додатково підтверджує, що питання, яке буде досліджуватись об`єднаною палатою в межах справи №908/1162/23 щодо поширення/непоширення норм статей 13, 13-1  Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на відносини, які виникли та існували на тимчасово окупованих після 24.02.2022 територіях України за відсутності окремих рішень органів державної влади, має істотне значення для розгляду цієї справи, оскільки ключовим питанням, що входить до предмету доказування у справі №910/11470/24 є правильність здійснених позивачем розрахунків вартості послуги, що підлягає стягненню з відповідача. При цьому вартість послуг, наданих відповідачу, залежить від складових формули (зокрема, обґрунтованих платежів позивача виробникам), а не від «місця реєстрації» сторін та місця виконання договору, про що стверджує позивач в апеляційній скарзі.
Решта аргументів апеляційної скарги відповідача здебільшого стосуються вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, а тому виходять за межі апеляційного перегляду, яким наразі є ухвала про зупинення про провадження у справі.
Враховуючи вищевикладене, оскільки висновок суду у справі №908/1162/23 сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з урахуванням того, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, місцевий господарський суд правомірно у відповідності до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України зупинив провадження у справі №910/11470/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №908/1162/23 Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. 
Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та не спростовують висновків господарського суду щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі.
Щодо апеляційної скарги відповідача в частині незгоди з ухвалою суду від 21.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання ПрАТ «НЕК «Укренерго» про поновлення строку для подання зустрічного позову та повернення відповідачу зустрічної позовної заяви колегія суддів зазначає таке.
Виходячи з приписів статей  55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.
Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку -     норм Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог Господарського процесуального кодексу України щодо її подання.
Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Пунктом 3 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у  статті 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.
Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Згідно частини 1 статті 180 Господарського процесуального кодексу України  відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Відповідно до частини 6 статті 180 Господарського процесуального кодексу України  зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Частиною 1  статті 113 Господарського процесуального кодексу України  унормовано, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Згідно з частинами 1, 2  статті 114 Господарського процесуального кодексу України  суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
За приписами частини  8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України  відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2024  прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, запропоновано відповідачу у строк  не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву.
Дану ухвалу було отримано відповідачем в підсистемі «Електронний суд» 21.09.2024 о 21:35 год, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2024 задоволено клопотання ПрАТ «НЕК «Укренерго» про продовження строку на подання відзиву та продовжено відповідачу строк для подачі відзиву до 17.10.2024 включно.
17.10.2024 в підсистемі «Електронний суд» представником відповідача сформовано відзив на позовну заяву, який було зареєстровано судом 18.10.2024.
За приписами  статті 118 Господарського процесуального кодексу України    право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України).
Колегія суддів наголошує, що право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №910/5172/19.
Однак, попри подання відповідачем відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом, зустрічна позовна заява була сформована в підсистемі «Електронний суд» лише 19.11.2024, тобто зі значним пропуском встановленого строку на її подання, як в ухвалі від 20.09.2024, так і в ухвалі від 10.10.2024 про продовження строку на подання відзиву.
При цьому, як вірно наголосив суд першої інстанції, ні у клопотанні про продовження строку на подання відзиву, ні у самому відзиві відповідач не заявляв про намір  подати зустрічну позовну заяву, не вказував причини неможливості її подання у строк для подання відзиву, встановлений та згодом продовжений судом ухвалою від 10.10.2024.
Відповідно до частин 1, 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.
Таким чином пропущений процесуальний строк може бути поновлений лише за заявою учасника справи у разі, якщо суд визнає наведені причини пропуску цього строку поважними.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.
Отже, можливість поновлення судом пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку зверненню з зустрічною позовною заявою, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.
Так, відповідачем при поданні 19.11.2024 зустрічного позову заявлено клопотання про поновлення строку для його подання, в обґрунтування якого зазначено таке:
- адвокат, якому доручено представництво НЕК «Укренерго» у справі, згідно з наказом від 03.10.2024 № 7142-КВ/01 перебував у відпустці по 23.10.2024, що перешкоджало підготовці зустрічного позову раніше;
- встановлений судом для подання відзиву строк був необхідний у першу чергу для підготовки відзиву, а не інших процесуальних документів у справі, враховуючи, зокрема, дуже великий обсяг позову (більше 670 сторінок; понад 3000 позицій у доданих розрахунках процентів річних та інфляційних втрат на 80 аркушах і т.д.);
- питання про подання зустрічного позову не могло бути вирішене до остаточного з`ясування позиції позивача щодо його первісного позову (з урахуванням його відповіді на відзив і позиції, висловленої в засіданні 07.11.2024);
- високе навантаження на працівників, які здійснюють представництво відповідача в судах.
Проаналізувавши усі зазначені відповідачем причини пропуску процесуального строку, колегія суддів зазначає, що усі вони фактично зводяться до питань внутрішньої організації роботи на підприємстві відповідача, а отже не є такими, що були об`єктивно непереборними та не дозволяли відповідачу вчинити процесуальні дії у встановлений судом строк, а насправді залежали від належного волевиявлення відповідача.
Твердження відповідача про те, що питання про подання зустрічного позову не могло бути вирішене до остаточного з`ясування позиції позивача щодо його первісного позову також оцінюються судом критично, оскільки відповідач був обізнаний зі змістом поданої позовної заяви і це на завадило йому подати відзив на позовну заяву. Водночас, як вбачається із матеріалів справи, позиція позивача під час розгляду справи не змінювалась.
Враховуючи викладене, судом не приймаються доводи заявника щодо поважності причин пропуску строку для подання зустрічного позову.
За приписами частини 1  статті 43 Господарського процесуального кодексу України  учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для повернення зустрічної позовної заяви без розгляду на підставі частини 6  статті 180 Господарського процесуального кодексу України.
Заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджені матеріалами справи та не спростовують встановлених судом обставин та висновків суду першої інстанції. 
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що    кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до  статті 86 Господарського процесуального кодексу України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно пункту 1 частини 1  статті 275 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до  статті 276 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене,    колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційні скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у даній справі підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтями  255,  269,  270,  271,  273, пунктом 1 частини 1 статті  275, статтями  276,  282,  284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

                    Апеляційні скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» та Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/11470/24 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2024 у справі №910/11470/24 залишити без змін.
Матеріали справи №910/11470/24 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в частині залишення без змін ухвали суду про повернення зустрічної позовної заяви може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до статей 286-291 Господарського процесуального кодексу України. В іншій частині (про залишення без змін ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі) постанова касаційному оскарженню не підлягає.

          Повний текст постанови складено та підписано після виходу з відпустки судді Коробенка Г.П.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                Г.П. Коробенко

                                                                                А.І. Тищенко