Номер провадження: 22-ц/813/1934/25 
Справа № 522/1296/23-Е
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                 Назарової М.В.,
суддів:                                         Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря                         Соболєвої Р.М.,
учасники справи: позивачка - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Подберезської Наталії Валеріївни 
на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2024 року, ухвалене Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Федчишеної Т.Ю. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені за прострочення сплати аліментів, 

в с т а н о в и в:

18 січня 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що 27 листопада 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2018 року. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
20 грудня 2017 року сторони уклали між собою договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Різой Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 900, за яким відповідач зобов`язався сплачувати позивачу аліменти на дитину у розмірі 13 942 грн, що за домовленістю сторін, сторони вважають еквівалент за курсом НБУ на дату підписання цього договору 500 дол. США. Виплата аліментів здійснюється щомісячно, не пізніше 10 числа поточного місяця за поточний місяць. Сплата аліментних платежів починається з 01 квітня 2018 року.
Відповідач з червня 2021 року та дотепер припинив виконання договору і виплат згідно з графіком не здійснює.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/11589/21 стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за несплату аліментів на утримання сина за період з червня 2020 року по жовтень 2021 року включно у розмірі 396 033,60 грн.
За період з листопада 2021 року по січень 2023 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 209 130 грн (15 місяців х 13 942 грн).
Умовами договору сторони передбачили, що у разі невиконання платником аліментів обов`язку по сплаті аліментів, аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса згідно з п. 2 ст. 189 СК України. Однак, позивач посилається на те, що до Закону України «Про виконавче провадження» внесено зміни щодо заборони у період дії воєнного стану примусового виконання виконавчих написів нотаріусів, тому вважає, що заборгованість може бути стягнута за рішенням суду.
Позивач, посилаючись на те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, на суму заборгованості на підставі статті 196 СК України станом на 13 січня 2023 року нараховано неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі, що становить розмір заборгованості, а саме в сумі 209 130 грн.
На підставі наведеного позивачка просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів за договором між батьками про сплату аліментів на дитину від 20 грудня 2017 року за період з листопада 2021 по січень 2023 року в розмірі 209 130 грн, а також пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 209 130 грн.
Від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Подберезська Н.В., надійшли до суду письмові пояснення, в яких відповідач зазначив, що в договорі між батьками про сплату аліментів на сина сторони погодили, що аліменти сплачуються відповідачем у гривні та у фіксованому розмірі - 13 942 грн на місяць. У договорі відсутня умова про те, що у випадку збільшення/зменшення курсу гривні до долара США на день платежу у порівнянні з відповідним курсом на день укладення договору, розмір суми аліментів змінюється. Також відсутня у договорі і істотна умова про зміну розміру твердої грошової суми у разі девальвації гривні та інші підстави для зміни визначеної суми аліментів, окрім можливості збільшення/зменшення суми аліментів на підставі ст. 192 СК України. Указує, що у будь-якому випадку, навіть якщо аліменти сплачуються платником в доларах США, гривневий еквівалент розраховується, виходячи з курсу долара США, зафіксованого на рівні 27, 88 грн за 1 долар США, як це зазначено в договорі.
Вважає, що позивачем в позові зазначено відомості, які не відповідають дійсності. Так, позивач не зазначає, що вона регулярно щомісяця отримувала 1 394 грн, що підтверджується наданою відповідачем банківською випискою від 25.09.2023. З цієї виписки слідує, що дружина відповідача - ОСОБА_4 вносила готівку на рахунок відповідача з метою сплати ним аліментів. Готівка вносилася в розмірі 50 доларів США, що відповідно до курсу долара США до гривні, зафіксованого в договорі, становить 1 394 грн. З цієї ж виписки слідує, що позивач регулярно отримувала готівку в терміналі саме в тих сумах, які вносилися ОСОБА_4 . За заявлений позивачем період, а саме з листопада 2021 року по січень 2023 року, позивач отримала від відповідача в рахунок сплати аліментів 16 728 грн. У подальшому, відповідачем, за період з квітня по вересень 2023 року ним сплачено аліменти на загальну суму 41 541, 20 грн.
Також відповідач посилається на те, що у позовній заяві відсутні будь-які розрахунки щодо періоду часу, за який позивач просить стягнути борг по аліментах та пеню за прострочення сплати аліментів. Жодних арифметичних розрахунків позовна заява не містить, а з її тексту не вбачається, яким чином позивач визначила суму заборгованості по сплаті аліментів та пені. Вважає, що позовні вимоги повинні бути чітко визначені з тією метою, щоб ознайомившись з ними, можна було б дійти беззаперечного висновку щодо того, які суми підлягають стягненню.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені за прострочення сплати аліментів задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів за договором між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 20 грудня 2017 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Різой Н. В., реєстровий № 900, за період з листопада 2021 року по січень 2023 року у розмірі 209 130 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 209 130 грн. Вирішено судові витрати.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Подберезської Н.В. вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2024 року змінити, стягнути з відповідача заборгованість із сплати аліментів та пеню за прострочення сплати аліментів з урахуванням сплачених відповідачем та отриманих позивачем сум.
Доводами апеляційної скарги є те, що сторона відповідача не була належним чином повідомлена про дату слухання справи, що позбавило її можливості використання своїх процесуальних прав, в тому числі у судових дебатах.
Відповідач вважає, що судом першої інстанції, при визначенні суми аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, не враховані грошові суми переказів, здійснених відповідачем на рахунок позивача на отримання їхнього неповнолітнього сина, які підтверджуються випискою з рахунка приватного клієнта ОСОБА_2 № 090000-2023/0925, сформованою відповідачем у за стосунку ПАТ АБ «Південний» 25.09.2023, та є належним доказом відповідно до вимог ЦПК України.
За заявлений позивачем період, а саме з листопада 2021 року по січень 2023 року, позивачкою отримано від відповідача в рахунок сплати аліментів 18070 грн.
Зазначає, що позивачкою приховано від суду, що увесь період часу, за який просила стягнути заборгованість із сплати аліментів, вона регулярно отримувала від відповідача грошові кошти на утримання сина, які знімала готівкою в банкоматах; у позовній заяві відсутні будь-які розрахунки щодо визначення сум боргу по аліментам та пеню за прострочення виконання зобов`язання. Жодних арифметичних розрахунків позовна заява не містить, а з її тексту не вбачається, яким чином позивач визначила суму заборгованості по сплаті аліментів та пені, також не наведені розрахунки і в оскаржуваному рішенні.
Судом безпідставно прийнято до уваги доводи позовної заяви про те, що Договором про сплату аліментів іншого порядку сплати аліментів не передбачено, розписок на підтвердження факту отримання від нього аліментів відповідачем суду не надано, як і не надано доказів внесення суми аліментів на депозит нотаріуса.
Судом не надано оцінки обставинам справи в їх сукупності, а саме - періодичність, хоч і не щомісячна, платежів з розрахунку відповідача на рахунок позивача, відсутність доказів наявності інших правовідносин між сторонами, по яким відповідач мав обов`язок сплати позивачу коштів.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідача не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
В судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися, зокрема, позивачка ОСОБА_1 у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки її представник повістку отримав 07.02.2025 14:58:00 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 107); відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України, в установленому законом порядку, оскільки його представник повістку отримала 20.12.2024 20:14:51 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 104). Надав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача та його представника судом першої інстанції про дату, час та місце розгляду справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частини друга, четверта та п`ята статті 128 ЦПК України).
Згідно відповіді на запит суду щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача відділ адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області 27.01.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по Одесі і в Одеській області не значиться (а.с. 26). Доказів своєї реєстрації за іншими адресами відповідач суду не надавав.
Повноважним представником відповідача в суді першої інстанції була адвокат Подбереська Н.В., яка надавала суду письмові пояснення, які по суті були відзивом на позовну заяву, докази по справі, згодом - клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 19 грудня 2023 року о 15-й, в яких вказувала свою електронну адресу - 
ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як вбачається з матеріалів справи, про розгляд справи, зокрема на 22 травня 2024 року представник відповідача Подберезська Н.В. повідомлялася шляхом направлення судової повістки на її електронну адресу, повідомлену суду (а.с. 63), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Отже, аналіз матеріалів справи, яка переглядається свідчить, що: відповідач ОСОБА_2 про судове засідання на 22 травня 2024 року о 14-й було повідомлений за допомогою засобів електронного зв`язку, що підтверджується довідкою про доставку електронних листів. За клопотанням його представника розгляд справи відкладався, у зв`язку із чим колегія суддів погоджується з тим, що суд виснував про те, що сторони повідомлені належним чином про розгляд справи.
Верховний Суд виходить з того, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення (Постанови ВС від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22 (провадження № 61-7107 св22).
Отже, довід апеляційної скарги про неналежне повідомлення сторони відповідача про розгляд справи не заслуговує на увагу.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про ухвалення рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2024 року із порушенням норм процесуального права через неналежне повідомлення сторони відповідача про дату, час і місце розгляду справи як безумовна підстава для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення по справі відсутня.
Переглядаючи рішення суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (змінила прізвище на « ОСОБА_5 ») з 27 листопада 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2018 року.
Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
20 грудня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Різой Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 900, за яким, зокрема, позивач зобов`язався сплачувати відповідачу аліменти на їхнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
За змістом п. 2 Договору дитина на підставі укладеного сторонами договору постійно проживає разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності зі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України ОСОБА_2 надає ОСОБА_5 утримання (аліменти) для дитини, у розмірі, формі та порядку, що встановлені цим договором.
Згідно з п. 3 договору аліменти сплачуються платником щомісяця у вигляді грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін дорівнює 13 942 грн, що за домовленістю сторін, сторони вважать як еквівалент за курсом НБУ на дату підписання цього договору 500 доларів США.
Пунктом 4 договору передбачено, що виплата аліментів здійснюється ОСОБА_2 щомісячно, не пізніше 10 числа поточного місяця за поточний місяць.
Відповідно до п. 5 договору сплата аліментних платежів починається з 01.04.2018.
За змістом п. 6 договору, сторони домовилися, що кошти будуть сплачуватися платником аліментів готівкою одержувачу аліментів під розписку. У разі відсутності одержувача аліментів ( ОСОБА_5 ) або її відмови від одержання аліментів платник аліментів ( ОСОБА_2 ) має право передати суму аліментів на депозит нотаріуса, що буде вважатися виконанням цього договору.
ОСОБА_5 зобов`язується видавати при кожній виплаті розписку, що підтверджує факт їх отримання у випадку передачі коштів готівкою, а також своєчасно сповіщати ОСОБА_2 про зміну свого проживання та інші обставини, що мають істотне значення для своєчасного виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань щодо сплати аліментів (п. 8 Договору).
Відповідно до п. 18 договору в разі невиконання платником аліментів обов`язку по сплаті аліментів, аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса згідно п. 2 ст. 189 СК України.
Відповідно до п. 14 договору, у разі виявлення заборгованості платника аліментів, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2022 року у справі № 521/11589/21 позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за несплату аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період з червня 2020 року по жовтень 2021 року включно у розмірі 396 033,60 грн.
Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу стягнення з відповідача на користь позивачки як отримувача аліментів на утримання неповнолітньої дитини пені як відповідальності за прострочення сплати аліментів, визначених судовим рішенням.
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивачки пеню з листопада 2021 року по січень 2023 року та обмежуючи такий розмір розміром заборгованості по аліментним платежам 209130 грн, суд виходив із вимог ч. 1 ст. 196 СК України та недоведеності відповідачем того, що заборгованість виникла не з його вини, та ненадання свого розрахунку пені за прострочення сплати аліментів.
Переглядаючи судове рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Відповідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як слідує з матеріалів справи, сторони відповідно до положень ст. 189 СК України уклали між собою договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір, строки та порядок їх виплати.
Колегія суддв погоджується із судом першої інстанці, що наявні підстави для застосування до виниклих спірних правовідносин вимог ст. 196 СК України, оскільки в матеріалах справи належні, допустимі та достатні докази, які б відповідали умовам укладеного між сторонами нотаріального договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 20 грудня 2017 року, відсутні.
Так, у розумінні належного виконання зобов`язання за умовами договору слід вважати сплату відповідачем позивачці щомісячно на утримання спільної дитини сторін 13 942 грн, не пізніше 10 числа поточного місяця за поточний місяць, починаючи з 01.04.2018, готівково під розписку (п. 2-6 Договору). 
Як погодили сторони і обопільну поведінку у разі ухилення однієї із сторін від виконання взятих на себе зобов`язань щодо сплати та отримання аліментів, а саме: у разі відсутності одержувача аліментів або її відмови від одержання аліментів платник аліментів має право передати суму аліментів на депозит нотаріуса, що буде вважатися виконанням цього договору, а позивачка зобов`язується видавати при кожній виплаті розписку, що підтверджує факт їх отримання у випадку передачі коштів готівкою, а також своєчасно сповіщати ОСОБА_2 про зміну свого проживання та інші обставини, що мають істотне значення для своєчасного виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань щодо сплати аліментів (п. 8 Договору).
Іншого порядку сплати аліментів сторонами не передбачено.
Погоджене сторонами стягнення неустойки та її розмір один відсоток суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (п. Договору) відповідає нормам сімейного законодавства (ст. 196 СК України).
Довід апеляційної скарги про неврахування судом наданих стороною відповідача доказів про часткову сплату аліментів не ґрунтується на умовах укладеного між сторонами договору, оскільки допустимих у розумінні вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України доказів належного виконання відповідачем свого обов`язку, яким мають бути розписки позивачки про отримання грошових коштів, або у разі її ухилення від отримання таких - зарахування їх на депозит нотаріуса, суду не надано.
Оскільки відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв`язку з чим з листопада 2021 року по січень 2023 року у нього утворилася заборгованість, яка складає 209 130 грн, що розраховується, виходячи з кількості місяців, за які сплата аліментів не здійснювалася (15 місяців) помноженої на 13 942 грн, тобто суму, яка згідно з договором підлягала сплаті відповідачем на користь позивача щомісячно, то на цю суму підлягає нарахування пеня.
Оскільки за змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, і сторонами не вносили зміни до умов укладеного між ними договору про сплату аліментів, то посилання відповідача на недобросовісну поведінку позивачки, яка керується умовами дійсного договору, є недоречною. Як і посилання на воєнний стан в країні, що унеможливлює внесення грошових коштів на рахунок нотаріуса, не може бути підставою для невиконання умов договору.
Доказів того, що у передбачений законом спосіб відповідач намагався внести зміни до договору суду не надано.
Розглядаючи відповідальність за несплату аліментів, слід зауважити, що в законодавстві передбачена спеціальна норма, яка встановлює умови та розміри санкцій за порушення зобов`язання із сплати аліментів (ст. 196 СК України).
Тобто, дана норма спрямована на стимулювання боржника - платника аліментів своєчасно сплачувати аліменти та, певною мірою, компенсувати одержувачеві аліментів ті втрати, які він поніс у зв`язку із затримкою їх сплати.
Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.
При вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, суд бере до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність сплати аліментів.
Нормами чинного законодавства передбачено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника (постанова Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 334/7702/16).
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц викладено правовий висновок щодо обрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів, який є обов`язковим для врахування при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, у якому відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.
Отже, при розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів слід враховувати розрахунок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».
Тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи.
При укладенні договору щодо сплати аліментів сторони можуть передбачити відповідальність за неналежне його виконання.
Так, при укладенні договору сторони у п. 14 визначили, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 754/1167/16-ц, коли аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена ст. 196 СК України (в редакції до внесення змін Законом № 2037-VІІІ) санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це в договорі. Розмір пені за прострочення сплати аліментів при укладенні відповідного договору щодо їх сплати не обмежений сумою боргу, і пеня повинна сплачуватися згідно з положеннями договору про сплату аліментів.
Розрахований таким чином розмір пені, за оспорюваний період, становить:
Період (включно):	10.11.2021 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	436 днів	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 436 (кількість днів прострочення) = 60 787,12 грн.	
Період (включно):	10.12.2021 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	406 днів	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 406 (кількість днів прострочення) = 56 604,52 грн.	
Період (включно):	10.01.2022 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	375 днів	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 375 (кількість днів прострочення) = 52 282,50 грн.	
Період (включно):	10.02.2022 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	344 дні	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 344 (кількість днів прострочення) = 47 960,48 грн.	
Період (включно):	10.03.2022 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	316 днів	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 316 (кількість днів прострочення) = 44 056,72 грн.	
Період (включно):	10.04.2022 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	285 днів	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 285 (кількість днів прострочення) = 39 734,70 грн.	
Період (включно):	10.05.2022 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	255 днів	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 255 (кількість днів прострочення) = 35 552,10 грн.	
Період (включно):	10.06.2022 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	224 дні	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 224 (кількість днів прострочення) = 31 230,08 грн	
Період (включно):	10.07.2022 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	194 дні	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 194 (кількість днів прострочення) = 27 047,48 грн.	
Період (включно):	10.08.2022 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	163 дні	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 163 (кількість днів прострочення) = 22 725,46 грн.	
Період (включно):	10.09.2022 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	132 дні	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 132 (кількість днів прострочення) = 18 403,44 грн.	
Період (включно):	10.10.2022 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	102 дні	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 102 (кількість днів прострочення) = 14 220,84 грн.	
Період (включно):	10.11.2022 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	71 день	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 71 (кількість днів прострочення) = 9 898,82 грн.	
Період (включно):	10.12.2022 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	41 день	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 41 (кількість днів прострочення) = 5 716,22 грн.	
Період (включно):	10.01.2023 - 19.01.2023	
Кількість днів прострочення:	10 днів	
Сума, на яку нараховується пеня:	13 942,00 грн.	
Розрахунок:	13 942,00 (сума аліментів) ? 1% ? 10 (кількість днів прострочення) = 1 394,20 грн.	

Всього: 60 787,12 грн+56 604,52 грн + 52 282,50 грн + 47 960,48 грн+44 056,72 грн + 39 734,70 грн + 35 552,10 грн + 31 230,08 грн+27 047,48 грн + 22 725,46 грн+18 403,44 грн + 14 220,84 грн + 9 898,82 грн + 5 716,22 грн +1 394,20 грн =467614,68 грн.
Оскільки доводом апеляційної скарги є не наведення розрахунку судом в оскаржуваному рішенні, то колегія суддів наводить такий та зазначає, що вказане не призвело до неправильного вирішення справи.
За результатами розрахунку пені за прострочення сплати ОСОБА_2 аліментів судом вірно встановлено, що її розмір перевищує розмір заборгованості по аліментах.
Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 зазначено, що: «при застосуванні формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».
Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені за несплату аліментів станом на 13 січня 2023 року в сумі 209 130 грн.
При цьому, період, за який підлягає стягненню неустойка (пеня) слід визначати відповідно до положень ст. 196 СК України.
Ураховуючи викладене та беручи до уваги положення ч. 1 ст. 196 СК України, суд дійшов висновку, що розмір пені за прострочення сплати аліментів не може перевищувати розміру заборгованості, який в даному випадку становить 209 130 грн, і який відповідачем не оскаржуться з точки зору такого розрахунку, а оспорюється лише неврахування сплачених, на його думку належно, сум.
Враховуючи те, що після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня за прострочення сплати аліментів у розмірі 209 130 грн, а відсутність своєї вини у виникнення такої заборгованості відповідачем не спростовано.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Подберезської Наталії Валеріївни залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови - 18 лютого 2025 року 

Головуючий                                                          М.В. Назарова

Судді:                                                                 В.А. Коновалова

                                                                      Ю.П. Лозко