Справа № 734/4495/24 	Головуючий у 1 інстанції Бузунко О. А. 	
Провадження № 33/4823/74/25 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року,
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,  
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 24 вересня 2024 року о 10 год 55 хв, дорога М-01, «Київ - Чернігів - Нові Яриловичі», 98 км, (с. Кіпті, Чернігівського району Чернігівської області), ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, розширені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікаря-нарколога, в установленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. 

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги посилається на те, що працівниками поліції була порушена процедура проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки не було дотримано всіх законодавчо встановлених вимог щодо проведення такого огляду, як наслідок, відповідне направлення патрульним виписалось формально. Працівники поліції не повідомили, які ознаки наркотичного сп`яніння виявили у ОСОБА_1 ; належної відмови щодо огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не було, що підтверджується відеозаписом. Зазначає, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння під тиском працівників поліції. Також, відсутність безперервного відеозапису ставить під сумнів законність проведених поліцейськими процесуальних дій та позбавляє можливості об`єктивно перевірити обставини, пов`язані із виявленням та фіксацією адміністративного правопорушення. Апелянт, посилаючись на ст.62 Конституції України, наголошує, що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були поінформовані належним чином. При цьому, захисник Лущик О.М. надіслала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані наркотичного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у закладі охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 135830 від 24.09.2024, ОСОБА_1 , 24 вересня 2024 року о 10 год 55 хв, у с. Кіпті, дорога М-01, Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, 98 км, керував транспортним засобом Volkswagen Passat, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук; неприродна блідість обличчя; розширені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в лікаря-нарколога, в установленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.6).
Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки документів та спілкування з водієм, виникли підозри про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння. Поліцейський, на підставі ст.34 ЗУ «Про національну поліцію», провів поверхневу перевірку, в ході якої було виявлено наркотичні речовини. Після чого працівники поліції озвучили ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що водій спочатку погодився, але в подальшому відмовився. Після цього працівником поліції ОСОБА_1 було роз`яснено його права та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та був складений адміністративний протокол.

Твердження апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, спростовуються відеозаписом, з якого чітко вбачається, що водій відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. 
Крім того, на відеозаписі не зафіксовано будь-якого тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_1 , ні під час відмови останнього від проходження огляду, ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Будь-яких інших доказів тиску на ОСОБА_1 працівниками поліції апелянт не надав, тому такі доводи необхідно оцінювати критично.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.
До того ж, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та оформлення протоколу щодо нього, ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

Доводи апелянта про те, що у нього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, спростовується переглянутим відеозаписом, на якому зафіксовано, як працівник поліції, при спілкуванні з водієм, називає наявні в останнього ознаки наркотичного сп`яніння. Крім того, всі ці ознаки відображені не тільки в протоколі про адміністративне правопорушення, а й в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.

Посилання апелянта на те, що відеоматеріал не може слугувати належним доказом, так як відеофіксація не здійснювалася безперервно, є непереконливими, оскільки вказаний відеозапис є лише одним із доказів на підтвердження даних, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному повноважною на те особою.
Також, на відеозаписі чітко зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від проходження відповідного огляду на стан наркотичного сп`яніння, і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.
В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.09.2024 року, яке не вручалося останньому, у зв`язку з його відмовою від проведення такого огляду (а.с.7).

Результат дослідження від 26 вересня 2024 року, де зазначено, що обстеження ОСОБА_1 проводилося за допомогою швидкого тесту на 10 наркотиків, результати яких негативні, не спростовує правильності притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, оскільки він фактично відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у його діях  складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний