ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                             
 
19 лютого 2025 року                                 
м. Київ                                                               
 
справа № 533/351/22
 
провадження № 61-7864св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць, Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),  
 
учасники справи:
позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , 
відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_2 ,
відповідач за первісним та зустрічним позовами -  ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду                               від 30 квітня 2024 року у складі колегії суддів: Одринської Т. В., Абрамова П. С., Панченка О. О., та касаційну скаргу  ОСОБА_2 , яка подана її                         представником - адвокатом Нестеренко Наталією Миколаївною, на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
1.    Описова частина 

Короткий зміст позовних заяв
 
У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 ,                 ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно.
 
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний брат - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається                         з квартири АДРЕСА_1 . За життя  ОСОБА_4 заповіту не склав.
 
Вказував, що 25 березня 2021 року він звернувся до Козельщинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_4 та 25 березня 2021 року державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу                № 71/2021 (номер у спадковому реєстрі 67404337) до майна померлого. Крім того, із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 також звернулися ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
 
Постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіна О. О. від 25 листопада 2021 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1                         ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт родинних відносин, а саме те, що спадкодавець ОСОБА_4 є його двоюрідним братом.
 
Посилався на те, що встановити факт родинних відносин у позасудовому порядку неможливо, оскільки документи, які підтверджують факт родинних відносин, а саме те, що спадкодавець є його двоюрідним братом збереглися частково. Також у нього відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлого ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Ураховуючи викладене,  ОСОБА_1 просив суд:
- встановити факт родинних відносин, а саме те, що він є двоюрідним братом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ;
- визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
 
У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до                ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно                           в порядку спадкування за законом.
 
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її двоюрідний дядько - ОСОБА_4 , після смерті якого 25 березня 2021 року державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу № 71/2021 (номер у спадковому реєстрі 67404337) до майна померлого.
 
Вказувала, що 28 квітня 2021 року вона звернулася до Козельщинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_4 . Також із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 звернулися  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .
 
Родинні відносини між нею та померлим спадкодавцем ОСОБА_4 документально підтверджені та були надані нотаріусу під час подання заяви про прийняття спадщини. Наявні в спадковій справі документи підтверджують те, що померлий спадкодавець є її двоюрідним дядьком.
 
Зазначала, що за життя ОСОБА_4 підтримував з родиною ОСОБА_5 тісні сімейні відносини, зокрема, з її мамою ОСОБА_6 , яка, в свою чергу, є двоюрідною сестрою померлого. Спадкодавець за життя часто гостював у сім`ї ОСОБА_5 . Після смерті матері спадкодавця, родина ОСОБА_5 останньому матеріально допомагала. 
 
Посилалася на те, що ОСОБА_1 не має кровної спорідненості з померлим ОСОБА_4 , оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження кровно-родинних відносин.
 
Ураховуючи наведене,  ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а саме - квартиру АДРЕСА_1 .
 
Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 22 вересня               2022 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження для спільного розгляду.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 20 жовтня           2023 року у складі судді Оксенюка М. М., з урахуванням ухвали Козельщинського районного суду Полтавської області від 06 листопада 2023 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,                                          є двоюрідним братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 довів наявність родинних відносин між ним та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а саме, що він є його двоюрідним братом, оскільки ОСОБА_7 (батько позивача) та                          ОСОБА_8 (батько спадкодавця) були рідними братами. Суд взяв до уваги, зокрема, архівні довідки від 12 жовтня 2022 року № 04-16/694 та від 10 листопада 2022 року № 04-16/806, видані Державним архівом Полтавської області, показання свідків. 
 
Узв`язку з відсутністю у  ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на спадкове майно, районний суд дійшов висновку, що перешкоди у реалізації прав спадкоємця можуть бути усунуті лише шляхом застосування механізму статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та визнання за  ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом.
 
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 є родичем померлого спадкодавця ближчого ступеня спорідненості ніж ОСОБА_2 .
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 20 жовтня           2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено з підстав, вказаних                                   у мотивувальній частині постанови.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову  ОСОБА_1 , апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 77, 78 ЦПК України на підтвердження факту його кровної спорідненості зі спадкодавцем  ОСОБА_4 ,                а саме, те, що вони є двоюрідними братами. 
 
Апеляційний суд вважав, що надані ОСОБА_1 копії актових записів та виписка з домової книги, містять розбіжності, що позбавляє суд можливості встановити факт родинних відносин. Зокрема, з наданих позивачем доказів неможливо достовірно встановити, що ОСОБА_9 (акт про народження                       від 09 листопада 1936 року № 38 ОСОБА_10 ), ОСОБА_9     (акт про народження від 27 вересня 1940 року № 25 Горбана Володімера), ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 як зазначено в акті про укладення шлюбу від 14 травня 1985 року № 20-В-64), та ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 (відповідно до виписки з погосподарської книги Пісківської сільської ради Козельщинського району за 1944-1946 роки) це одна й таж особа. При цьому показання свідків не можуть вважатися достатніми та достовірними доказами наявності між особами певних родинних відносин.
 
Суд урахував, що з метою усунення розбіжностей та встановлення дійсних обставин у даній справі, представник ОСОБА_2 подала до суду клопотання про призначення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи, яку проведено не було, оскільки ОСОБА_1 відмовився здавати біологічний матеріал.
 
Апеляційний суд змінив мотиви суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову  ОСОБА_2 та вказав, що позовні вимоги заявлені передчасно, оскільки позивачкою не доведено належними доказами, що вона позбавлена можливості оформити спадкові права в позасудовому порядку.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить постанову Полтавського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року скасувати та залишити в силі рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2023 року.
 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Нестеренко Н. М., посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить постанову Полтавського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким зустрічний позов задовольнити; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.
 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
 
У травні 2024 року касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
У червні 2024 року касаційна скарга  ОСОБА_2 , яка подана її представником - адвокатом Нестеренко Н. М., на постанову Полтавського апеляційного суду                                               від 30 квітня 2024 року надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                                          від 06 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху                                 з наданням строку на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали,                        а також попереджено про наслідки її невиконання.
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                                          від 06 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її                    представником - адвокатом Нестеренко Н. М., залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2024 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана її представником - адвокатом Нестеренко Н. М., на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 квітня               2024 року, витребувано цивільну справу із суду першої інстанції та роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2024 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року та роз`яснено учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу.
 
У вересні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2025 року справу призначено до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи осіб, які подали касаційні скарги 
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 мотивована тим, що районний суд, оцінивши надані ним належні та допустимі докази у їх сукупності, дійшов правильного висновку про доведеність ним факту його кровної спорідненості зі спадкодавцем  ОСОБА_4 , а саме, те, що вони є двоюрідними братами та ухвалив законне рішення про задоволення його позовних вимог. Натомість суд апеляційної інстанції надав неправильну оцінку обставинам справи, що стало наслідком помилкового скасування рішення районного суду.
 
Вказує, що суд першої інстанції повно дослідив обставини справи та правильно встановив наявність підстав для встановлення факту, що має юридичне значення та визнання за ним права власності на спадкове майно. Вважає необґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про те, що рішення районного суду ґрунтується на припущеннях. При цьому допущені в копії актових записів та виписці з домової книги за 1944-1946 роки розбіжності є технічними, які зумовлені специфікою часу, коли були зроблені відповідні записи.
 
Посилається на те, що ексгумація тіла померлого ОСОБА_4 для проведення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи з метою встановлення наявності або відсутності кровної спорідненості між ним та двоюрідним братом, суперечить християнським та морально-етичним нормам суспільства,                                          є принизливою та неприпустимою.
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права                    у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга  ОСОБА_2 , яка подана її представником - адвокатом                Нестеренко Н. М., мотивована тим, що апеляційний суд не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, не дослідив надані нею докази на підтвердження того, що в позасудовому порядку вона позбавлена можливості оформити спадкові права на спірну квартиру.
 
Вважає, що апеляційний суд проігнорував наявну у матеріалах справи постанову державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори                   Курочкіна О. О. від 13 січня 2023 року, якою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у зв`язку з розглядом Козельщинським районним судом Полтавської області вказаної цивільної справи, оскільки від вирішення цієї справи залежить чи буде ОСОБА_2 мати право на спадщину, яка відкрилася після смерті  ОСОБА_4 .
 
При цьому ОСОБА_2 була позбавлена можливості долучити вказану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії разом із зустрічною позовною заявою, зважаючи на тимчасове проживання у Королівстві Данія та складністю                                             з оформленням довіреності для представництва її інтересів.
 
Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення представник ОСОБА_2 - адвокат Нестеренко Н. М. вказує неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 702/61/20, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Крім того, представник ОСОБА_2 - адвокат Нестеренко Н. М. зазначає, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених заявником у зв`язку із розглядом справи в суді касаційної інстанції становить 10 500 грн.
 
Доводи осіб, які подали відзиви на касаційні скарги.
 
У липні 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Нестеренко Н. М. подала відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначила, що  ОСОБА_1 не доведений факт родинних зв`язків із ОСОБА_4 , а отже, висновки суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні його позову є законними та обґрунтованими.
 
У липні 2024 року  ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу  ОСОБА_2 , в якому зазначив про необґрунтованість доводів касаційної скарги та відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови апеляційної суду в частині відмови                            у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 . Посилається на те, що у порушення вимог статей 81, 83 ЦПК України, ОСОБА_2 разом із зустрічною позовною заявою не надала постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та не подала до суду письмової заяви про те, що вказаний доказ не може бути поданий у встановлений строк з об`єктивних причин.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками                      є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується актовим записом про народження від 14 липня 1969 року № 46 та актовим записом про шлюб між останніми від 31 грудня 1962 року № 12                           (том 2, а. с. 50-51).
 
Відповідно до запису акту про смерть від 25 січня 1988 року № 5 ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , а ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 13 лютого 2019 року Козельщинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції               у Полтавській області, актовий запис № 29 (том 1, а. с. 21; том 2, а. с. 4).
 
Відповідно до листа Козельщинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області від 18 листопада 2021 року                   № 209/20.9-28 в архіві відділу актового запису про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , складеного виконавчим комітетом Василівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області не виявлено (том 1, а. с. 20).
 
В архівній довідці Державного архіву Полтавської області від 10 листопада                        2022 року № 04-16/806 та записі акта про народження від 27 вересня 1940 року                  № 25 зазначено, що ОСОБА_14 (у документі, складеному українською мовою) Володімер (у документі графа «по батькові» відсутня), народився ІНФОРМАЦІЯ_11 ), його батьками є ОСОБА_14 (у документі, складеному українською мовою) ОСОБА_15 , українець, 25 років (у документі, складеному українською мовою) та ОСОБА_16 , українка, 21 рік (у документі, складеному українською мовою) (том 2, а. с. 211-212).
 
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 , його батьками            є ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 23 жовтня 1963 року (том 1, а. с. 14).
 
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану актовий запис про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , не виявлено ( том1 , а. с. 15).
 
Згідно з архівною довідкою Державного архіву Полтавської області від 12 жовтня 2022 року № 04-16/694 ОСОБА_14 (у документі, складено українською мовою) ОСОБА_18 (у документі графа «по батькові» відсутня) народився ІНФОРМАЦІЯ_14 , про що у книзі реєстрації актових записів громадянського стану про народження жителів Пісківської сільської ради Козельщинського району Харківської області за 1936 рік є актовий запис від 09 листопада 1936 року № 38, батько - ОСОБА_9 (у документі, складеному українською мовою), українець,                 21 рік, мати - ОСОБА_19 (у документі, складеному українською мовою), українка, 30 років (том 1, а. с. 207-208).
 
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_15 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданому Козельщинською селищною радою Полтавської області 05 жовтня 1998 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 65 (том 1, а. с. 22).
 
Згідно з актовим записом про укладення шлюбу від 14 травня 1985 року № 20-В-64 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , зареєстрували шлюб у 1940 році, після реєстрації шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище ОСОБА_14                       (том 1, а. с. 17).
 
Відповідно до копії виписки з погосподарської книги Пісківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області за 1944-1946 роки до складу сім`ї ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , входили: ОСОБА_9 - чол., ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_7 - син, ІНФОРМАЦІЯ_19 , ОСОБА_8 - син,                              ІНФОРМАЦІЯ_20 , ОСОБА_21 , 1927 року народження (том 1, а. с. 24).
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 12 січня 2021 року Козельщинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), актовий запис № 10 (том 2, а. с. 30). 
 
25 березня 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до Козельщинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після         померлого  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (том 2, а. с. 12).
 
25 березня 2021 року Козельщинською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 71/2021 (номер у спадковому реєстрі 67404337) після смерті  ОСОБА_4 , що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі (том 2, а. с. 26).
 
28 квітня 2021 року  ОСОБА_2 звернулася до Козельщинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після         померлого  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (том 2, а. с. 27).
02 червня 2021 року ОСОБА_3  звернулася до Козельщинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після         померлого  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (том 2, а. с. 32).
 
Постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіна О. О. від 25 листопада 2021 року ОСОБА_1 відмовлено                               у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують факт родинних відносин, а саме те, що спадкодавець ОСОБА_4 є двоюрідним братом                 ОСОБА_1 (том 2, а. с. 52).
 
2.    Мотивувальна частина 

 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій                   статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 , яка подана її представником - адвокатом             Нестеренко Н. М., підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи                                    з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним                           і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.
 
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право                          у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). 
 
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу                   (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
 
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно
 
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
 
Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
 
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
 
За наявності спору про право суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення.
 
Зокрема, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
 
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що встановлення факту родинних відносин необхідне йому для реалізації спадкових прав, з огляду на неможливість їх оформити внаслідок відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину. Підставою для відмови позивачу у отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом зазначена відсутність доказів родинних відносин спадкодавця із спадкоємцем.
 
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
 
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
 
За частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
 
Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини першої статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа
 
За правилами частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
 
Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
 
Положеннями частини першої статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Згідно з правилами частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування              (частина перша статті 77 ЦПК України).
 
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
 
Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову                ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 77, 78 ЦПК України на підтвердження факту його кровної спорідненості зі спадкодавцем  ОСОБА_4 ,                а саме, те, що вони є двоюрідними братами.
 
Апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б їх сукупності підтверджували факт кровної спорідненості зі спадкодавцем  ОСОБА_4 , а надані ним копії актових записів та виписка                                з домової книги, містять розбіжності, що позбавляє суд можливості встановити факт родинних відносин.
Крім того, апеляційний суд зазначив, що з метою усунення розбіжностей та встановлення дійсних обставин у справі представник ОСОБА_2 - адвокат Нестеренко Н. М. подала до суду першої інстанції клопотання про призначення посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи, яку проведено не було, оскільки ОСОБА_1 відмовився здавати біологічний матеріал.
 
Верховний Суд зазначає, що відповідні висновки посмертної судової медичної (молекулярно-генетичної) експертизи на предмет кровного споріднення позивача                   з ОСОБА_4 не можуть буди достатнім доказом для підтвердження або спростування факту встановлення ступеня спорідненості зі спадкодавцем, а саме, того, що вони є двоюрідними братами.
 
У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази,  як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.
 
Колегія суддів Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про скасування рішення районного суду та відмову                                    у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки судом апеляційної інстанції належно не досліджено всі зібрані у справі докази та не надано їм правову оцінку.
 
Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом
 
Змінюючи мотиви відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції виходив із того, що позовні вимоги заявлені передчасно, оскільки позивачкою не доведено належними доказами, що вона позбавлена можливості оформити спадкові права в позасудовому порядку, зважаючи на те, що оформлення спадкових справ особи покладено на нотаріуса.
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_2 посилається на те, що апеляційний суд не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, не дослідив надані нею докази на підтвердження того, що в позасудовому порядку вона позбавлена можливості оформити спадкові права на спірну квартиру.
 
Колегія суддів Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову  ОСОБА_2 посилавшись лише на те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що вона позбавлена можливості оформити спадкові права в позасудовому порядку.
 
Зокрема, поза увагою апеляційного суду залишися доводи позивачки про те, що               в позасудовому порядку вона позбавлена можливості оформити спадкові права на спірну квартиру, оскільки постановою державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіна О. О. від 13 січня 2023 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого                             ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (том 2, а. с. 220).
 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89,                       367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.
 
За таких обставин судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу положень                    статті 411 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
 
Згідно із частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.  
 
Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості під час розгляду справи в касаційному порядку встановлювати нові обставини або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, збирати та надавати правову оцінку новим доказам у справі, то усунути вказані недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду неможливо, тому, оскільки порушення норм процесуального права допущені під час перегляду справи в апеляційному порядку, справу необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу                      з додержанням вимог процесуального права, дослідити та належно оцінити подані сторонами докази, з наведенням відповідних обґрунтувань, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Оскільки касаційний суд дійшов висновку про передачу справи на розгляд суду апеляційної інстанції, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених                     у судах першої та апеляційної інстанцій, а також у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції немає.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_2 , яка подана її                         представником - адвокатом Нестеренко Наталією Миколаївною, задовольнити частково.
 
Постанову Полтавського апеляційного суду від 30 квітня 2024 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                           Д. Д. Луспеник

Судді: | І. Ю. Гулейков     Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець