Номер провадження: 33/813/2520/24
Номер справи місцевого суду: 522/2204/24 
Головуючий у першій інстанції Циб І.В. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       17.12.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Опаренка Олега Валерійовича
розглянувши апеляційну скаргу захисника Опаренка Олега Валерійовича
       на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2024 року
встановив:
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та на підставі 
ч.2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортними засобами строком на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Вирішено питання щодо судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 23 січня 2024 року о 00:20 год в м. Одеса, вул. Приморська, 61А, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «ALCOTEST DRAGER» №0408, результат 1.67 ‰ проміле, тест 1194, чим порушив п. 2.9 ПДР України.
В подальшому, 23 січня 2024 року о 01:28 год в м. Одеса, вул. Приморська, 59, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом з явними ознакам алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонений про повторність попереджений.
В апеляційній скарзі захисник Опаренко О.В. просить змінити постанову в частині накладеного адміністративного стягнення та застосувати більш м`яке адміністративне стягнення, посилаючись на те, що у резолютивній частині оскаржуваної постанови суд зазначив, що на ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП, з урахуванням ч.2 ст. 36 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, з позбавленням права керування всіма видами транспортними засобами строком на 3 роки, у той час як у мотивувальній частині судового рішення, суд вказав про можливість накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. На думку захисника, суд чітко не визначився з адміністративним стягненням, яке потрібно застосувати до ОСОБА_1 , що є порушенням вимог закону. Крім того, суд не надав правової оцінки тому, що відеозапис, долучений правоохоронцями до матеріалів справи є недопустимим доказом, оскільки відеофіксація подій розпочата не з самого початку, за допомогою відеозапису не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Усупереч вимогам закону, ОСОБА_1 не були роз`яснені процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки в протоколі не зазначені свідки правопорушення. Суд першої інстанції не взяв до уваги обставини, що ОСОБА_1 , зокрема його цілковиту адекватність, повноцінну взаємодіЮ з правоохоронцями, чемне поводження, відсутність жодного натяку на ознаки алкогольного сп`яніння. На думку захисника, обставиною, що пом`якшує відповідальність є те, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, виконує обов`язки по захисту Батьківщини в зонах безпосередніх бойових дій. Застосовані до ОСОБА_1 заходи впливу є достатньо суворими та не відповідають характеру вчиненого, а саме правопорушення не підтверджується належними та допустимим доказами у справі.
В судовому засіданні захисник Опаренко О.В. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Вислухавши захисника Опаренка О.В., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник хоча і порушує питання про зміну оскаржуваної постанови за результатами її перегляду в апеляційному порядку, однак разом з тим фактично наводить аргументи щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованих правопорушень. 
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloranand Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2ст. 266КУпАП).
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).
Так розділом II указаної Інструкції визначено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1 Розділу II Інструкції).
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 3 Розділу II Інструкції).
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5 Розділу II Інструкції).
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 Розділу II Інструкції).
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення ( пункт 9 Розділу II Інструкції).
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 10 Розділу II Інструкції).
Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі- Порядок).
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 4 Порядку).
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (пункт 5 Порядку).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам (пункт 6 Порядку).
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (пункт 7 Порядку). 
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку).
Наведені вище вимоги національного законодавства правоохоронцями дотримані.
Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема до одних із таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, акт огляду, а також інші документи.
Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд в основу оскаржуваної постанови поклав відомості, зафіксовані у: протоколах про адміністративне правопорушення серії 
ААД № 732059 та ААД №732096 від 23 січня 2024 року; відеозаписах, долучених до матеріалів справи, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 з використанням спеціальних технічних засобів; направленні на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.01.2024 року; довідці про отримання особою посвідчення водія; довідці про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення.
Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним вимог п. 2.9 а ПДР.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №732059 від 23 січня 2024 року поліцейськими зафіксовано, що: «23 січня 2024 року о 00:20 год в м. Одеса, 
вул. Приморська, буд. 61, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «Alcotest Drager» №0408, результат 1,67% проміле, тест 1194, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП (а.с.2).
Зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення підписано ОСОБА_1 без зауважень.
У графі до протоколу додаються зазначено: «ПВР 471497, 475752».
З відеозапису, долученого поліцейськими до зазначеного вище протоколу убачається, що правоохоронцями було зупинено транспортний засіб, факт керування яким ОСОБА_1 не заперечував та не повідомляв, що за кермом цього автомобіля, до моменту його зупинки, знаходилася інша особа. З відеозапису чітко убачається, що у салоні автомобілі, не знаходилися інші особи, окрім ОСОБА_1 , та на вимогу поліцейських, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), цифровий показник якого, за результатами проходження огляду зафіксував 1,67 проміле алкоголю в крові, при максимально допустимій нормі 0,2 проміле. З такими результатами огляду ОСОБА_1 погодився (00:28:40 – час вказаний на відеозаписі), у зв`язку з чим поліцейськими відносно водія складено протокол про адміністративне правопорушення. Крім цього, ОСОБА_1 було попереджено про заборону у подальшому керувати транспортним засобом (00:28:40, 00:42:46 – час вказаний на відеозаписі). Також правоохоронцями встановлено, що ОСОБА_1 протягом року вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
З роздрукованих результатів спеціального технічного засобу від 23 січня 2024 року, отриманих після проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, убачається, що у крові ОСОБА_1 зафіксовано 1,67 проміле алкоголю (а.с. 26).
З довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення убачається, що відповідно до бази ІКС ІПНП «Адмінпрактика», станом на 23 січня 2024 року ОСОБА_1 , протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі постанови Житомирського районного суду м. Житомира від 12 липня 2023 року №278/2418/23, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу, якого вже було притягнуто протягом року до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та погодився з результатами огляду, проведеного на місці зупинки, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним вимог п. 2.5 ПДР.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №732096 від 23 січня 2024 року правоохоронцями зафіксовано, що: «23 січня 2024 року о 01:28 год. в м. Одеса, вул. Приморська, 59, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП».
Від підписання зазначеного вище протоколу, отримання його копії ОСОБА_1 відмовився, про що поліцейським зроблено відповідний запис.
У графі до протоколу додаються зазначено: «ПВР 471561, 473733, направлення».
З вказаного вище відеозапису, убачається, що після зупинки правоохоронцями транспортного засобу, факт керування яким ОСОБА_1 не заперечував, та повідомив, що переставив автомобіль в сторону, щоб він не заважав іншим транспортним засобам (01:26:04 – час вказаний на відеозаписі), поліцейськими запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), так і закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення. 
Установивши та зафіксувавши, що після зупинки транспортного засобу, водій транспортного засобу з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за 
ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо складення протоколів про адміністративне правопорушення з порушенням вимог ст. 256 КУпАП з підстав, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд відхиляє, оскільки на виконання вимог п.8 Порядку, ст. 266 КУпАП, правоохоронцями застосовувалися технічні засоби відеозапису.
Щодо посилань адвоката про недопустимість відеозапису, як джерела доказу, що міститься в матеріалах справи, апеляційний суд зауважує про таке.
Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.
Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.
Аргументи захисника щодо недопустимості відеозаписів, з підстав викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд оцінює критично , оскільки долучений до матеріалів справи відеозаписи за своїм обсягом та повнотою відповідають критерію достатності для встановлення істини у справі, яким, зокрема, зафіксовано на них події, починаючи з моменту зупинки водія ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом, проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, та фіксування результатів цього огляду (у випадку складення протоколу за порушення вимог п.2.9 а ПДР), а також факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у порядку, визначеному законом (у випадку складення протоколу за порушення вимог п.2.5 ПДР).
Фактичні дані, що містяться на DVD-дисках, захисником не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.
Посилання захисника на те, що під час складення протоколів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, визначені  ст. 268 КУпАП не можуть слугувати правовою підставою для задоволення апеляційних вимог, оскільки не спростовують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Зважає також апеляційний суд і на ту обставину, що під час розгляду цієї справи ОСОБА_1 реалізував обсяг прав, наданих йому законом, зокрема, право на отримання професійної правничої допомоги, а саме захисником Опаренко О.В., про що свідчить ордер на надання правової (правничої) допомоги серії ВН №1336918 (а.с. 33).
Щодо виду та міри накладеного адміністративного стягнення.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).
За вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення: 1) попередження; 2) штраф; 3) оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; 4) конфіскація: предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення; грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення; 5) позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; 
5-1) громадські роботи; 6) виправні роботи; 6-1) суспільно корисні роботи; 7) адміністративний арешт; 8) арешт з утриманням на гауптвахті. Законами України може бути встановлено й інші, крім зазначених у цій статті, види адміністративних стягнень. Законами України може бути передбачено адміністративне видворення за межі України іноземців і осіб без громадянства за вчинення адміністративних правопорушень, які грубо порушують правопорядок (ст. 24 КУпАП). 
Оплатне вилучення, конфіскація предметів та позбавлення права керування транспортними засобами можуть застосовуватися як основні, так і додаткові адміністративні стягнення; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю - тільки як додаткове; інші адміністративні стягнення, зазначені в частині першій статті 24 цього Кодексу, можуть застосовуватися тільки як основні.
За одне адміністративне правопорушення може бути накладено основне або основне і додаткове стягнення (ст. 25 КУпАП).
Позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. Якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті. Позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч.ч. 2-4 ст. 30 КУпАП).
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (ст. 33 КУпАП).
Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі (ст. 34 КУпАП).
Обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3) втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4) вчинення правопорушення групою осіб; 5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою (ст. 35 КУпАП).
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень (ч.2 ст. 36 КУпАП). 
Санкцією ч.2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
При накладенні стягнення судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність. 
На підставі наведеного, урахувавши вимоги ч.2 ст. 36 КУпАП, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
З такими висновками суду, погоджується апеляційний суд, з огляду на таке.
Аналіз змісту санкції ч.2 ст. 130 КУпАП дає підстави дійти висновку, що за вчинення цього правопорушення, законодавець імперативно визначив покладення на винну особу, як основного (штраф), так і додаткового стягнення (позбавлення права керувати транспортними засобами). У такому випадку, суд у межах його повноважень, не наділений правом накладати стосовно водія лише стягнення у виді штрафу, оскільки санкція цієї статті за своєю правовою природою є безальтернативною.
Така логіка законодавця обумовлена характером інкримінованого правопорушення, яке полягає у використанні джерела підвищеної небезпеки, яким є автомобіль, особою, яка знаходиться у стані сп`яніння, що свідчить про підвищену протиправність діяння. 
Безальтернативність стягнення також спрямована на досягнення у суспільстві превентивної мети, а саме запобігання вчиненню цих правопорушень, як безпосередньо особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і іншими особами.
Отже є вірним висновок суду щодо наявності правових підстав для накладення на ОСОБА_1 , як основного, так і додаткового стягнення у виді штрафу у розмірі 34000 грн та позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 3 роки, що ґрунтується на вимогах закону. 
Обставини, на які посилається в апеляційній скарзі захисник, як підстави, які на його думку пом`якшують відповідальність, апеляційний суд відхиляє, оскільки санкція інкримінованої статті є безальтернативною. 
Сама по собі та обставина, що у мотивувальній частині постанови, суд зазначив про можливість накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, не має правового значення, оскільки є опискою, яка може бути виправлена за клопотанням сторони захисту або за власною ініціативою судді. 
Іншими доводами апеляційну скаргу захисник не обґрунтовує.
Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, підстав для закриття справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених
 ч. 2 ст.130 КУпАП є вірним.
Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для зміни оскаржуваної постанови, з мотивів наведених у скарзі.
Керуючись ст. 294 КУпАП
                                        постановив:
Апеляційну скаргу захисника Опаренка Олега Валерійовича, який діє в інтересах  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2024 року залишити без змін.
               Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                        Ю.П. Лозко