УХВАЛА
19 березня 2025 року
м. Київ
Справа № 305/1164/16-ц
Провадження № 14-13звц25
Суддя-доповідач Великої Палати Верховного Суду Ткачук О. С.,
перевіривши заяву  ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у подальшому уточненим, в якому просив стягнути з останнього заборгованість за розпискою у сумі 637 568,12 грн, відсотки за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 66 944,64 грн та 3 % річних від простроченої суми за три з половиною роки прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 
66 944,64 грн.
Справа розглядалася судами неодноразово.
Франківський районний суд м. Львова рішенням від 13 червня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2018 року, у задоволенні позову відмовив.
Верховний Суд постановою від 01 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, скасував зазначені рішення судів попередніх інстанцій, справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.
За результатами нового розгляду справи Франківський районний суд м. Львова рішенням від 25 січня 2022 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року, відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 , здійснив розподіл судових витрат.
Верховний Суд ухвалою від 23 січня 2023 року закрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення судів попередніх інстанцій на підставі пункту 5 частини першої статті 396 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) рішенням від 06 червня 2024 року у справі «Баран та інші проти України» (заява № 1229/18 та 8 інших заяв) (далі - Рішення ЄСПЛ) визнав порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) у зв`язку з надмірною тривалістю цивільних проваджень та відсутністю у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту.
20 січня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Великої Палати Верховного Суду заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами, у якій просив поновити пропущений строк для подання такої заяви, прийняти її та задовольнити його уточнені позовні вимоги. Заявник вказав на те, що Рішення ЄСПЛ прийнято, зокрема на підставі його заяви. Послався на статті 423 та 426 ЦПК України.
Суддя Великої Палати Верховного Суду ухвалою від 13 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами залишив без руху та встановив десятиденний строк для усунення недоліків поданої заяви з дня отримання цієї ухвали. Заява ОСОБА_1 не відповідала вимогам, визначеним пунктами 2, 5 частини другої та пунктами 5, 6 частини третьої статті 426 ЦПК України.
Заявникові наголошено на необхідності подати до суду:
(1) клопотання, в якому обґрунтувати поважність причин пропуску строку звернення із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, та надати відповідні письмові докази, що підтверджують такі причини;
(2) заяву (уточнену), в якій навести конкретні судові рішення, що підлягають, на думку заявника, перегляду за виключними обставинами; навести доводи щодо наявності взаємозв`язку між проханням задовольнити позов ОСОБА_1 у цій справі по суті зі встановленим Рішенням ЄСПЛ порушення Конвенції;
(3) клопотання про витребування копії Рішення ЄСПЛ у Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст), а також, зокрема, копію формуляра заяви, направленої до ЄСПЛ, для встановлення зв`язку між встановленим порушенням Конвенції та цією справою.
19 лютого 2025 року ОСОБА_1 отримав копію ухвали від 13 лютого 2025 року.
24 лютого 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Великої Палати Верховного Суду заяву від 21 лютого 2025 року, до якої додав, зокрема: 
(1) клопотання про поновлення строку для подання заяви,
(2) заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами,
(3) роздруковані тексти рішення ЄСПЛ від 06 червня 2024 року у справі «Баран та інші проти України» (заява № 1229/18 та 8 інших заяв) та додатку до нього, які не містять підтвердження Мін`юсту про те, що викладений у цих документах текст українською мовою відповідає (автентичний) мові оригіналу.
(4) копії листа Мін`юсту від 14 червня 2024 року 
№ 87180/100819-21-24/5.2.3 із додатком, у якому викладений стислий зміст Рішення ЄСПЛ, а також копію поштового конверта.
Суддя Великої Палати Верховного Суду вважає, що за таких обставин, строк залишення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами без руху належить продовжити з огляду на таке.
Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 423 цього Кодексу, - особою, стосовно якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, не пізніше тридцяти днів з дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного (пункт 5 частина перша статті 424 ЦПК України).
До заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами додаються, зокрема, у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення (пункт 6 частини третьої статті 426 ЦПК України).
ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку заявив, що Рішення ЄСПЛ безпосередньо (на руки) не отримував. За поясненням заявника, Мін`юст листом від 14 червня 2024 року № 87180/100819-21-24/5.2.3 лише повідомив його про ухвалення Рішення ЄСПЛ, а у додатку до листа виклав його стислий зміст.
ОСОБА_1 стверджує, що Мін`юст надіслав йому зазначений лист простим поштовим відправленням 18 жовтня 2024 року. Цей лист він отримав 25 грудня 2024 року. Пропуск строку, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 424 ЦПК України, заявник пов`язує з неналежним наданням поштовим зв`язком послуг з відправлення листа адресату.
Для поновлення строку, встановленого пунктом 5 частини першої статті 424 ЦПК України, ОСОБА_1 необхідно подати до суду докази, які переконливо доводять наведені твердження.
Окрім того, заявнику потрібно звернути увагу на те, що відповіднодо пункту 5 частини третьої статті 426 ЦПК України, суду належить подати клопотання про витребування належної копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, в органу, відповідального за координацію виконання рішень міжнародної судової установи, якщо її немає у розпорядженні особи, яка подала заяву.
Таким органом, відповідальним за координацію виконання рішень ЄСПЛ та автентичність перекладу їх повних текстів українською мовою, є Мін`юст.
Надані ОСОБА_1 роздруковані Рішення ЄСПЛ з додатком не містять підтвердження (засвідчення) Мін`юсту, що викладений у цих документах переклад українською мовою відповідає мові оригіналу, тобто є автентичним.
ОСОБА_1 також не подав до суду документів (зокрема, копію формуляра заяви, направленої до ЄСПЛ), зміст яких би свідчив про те, що Рішення ЄСПЛ стосується питання недотримання Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні національними судами його справи - № 305/1164/16-ц.
Відсутність необхідних документів та клопотання заявника позбавляє суд можливості витребувати автентичний переклад повного тексту Рішення ЄСПЛ та встановити наявність виключних обставин, які б могли бути підставою для перегляду судових рішень у цій справі.
Зважаючи на викладене вище, заявник має подати до Великої Палати Верховного Суду клопотання про витребування в Мін`юсту автентичного перекладу повного тексту Рішення ЄСПЛ, а також, зокрема, копію формуляра заяви (9 травня 2023 року № 21553/23), направленої до ЄСПЛ, і належним чином засвідчені копії листа Мін`юсту від 14 червня 2024 року № 87180/100819-21-24/5.2.3 із додатком до нього та поштового конверта, із зазначенням інформації щодо наявності оригіналів таких документів у заявника або іншої особи. При цьому потрібно звернути увагу на вимоги статті 95 ЦПК України.
Відповідно до частини 3 статті 427 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає залишення заяви без руху.
Отже, заява  ОСОБА_1 від 21 лютого 2025 року, що подана на виконання ухвали судді Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2025 року, викликала додаткові питання щодо змісту заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, а тому наявні підстави для продовження строку залишення її без руху для усунення вказаних недоліків.
Згідно із частиною 3 статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усуне недоліки заяви у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернеться заявнику.
Ураховуючи наведене та керуючись статтями 185, 423, 425, 426, 427 Цивільного процесуального кодексу України, суддя
УХВАЛИВ:
Продовжити строк залишення без руху заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі за позовом про стягнення боргу та встановити строк для усунення недоліків поданої заяви протягом 10 днів з дня отримання цієї ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заява буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                       О. С. Ткачук