ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2025 р. 	Справа № 440/11244/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 (суддя Шевяков І.С.; м. Полтава) по справі № 440/11244/24
за позовом ОСОБА_1        
до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                    
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  (далі також - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області) в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не поновлення та нарахування ОСОБА_1 грошового пенсійного забезпечення та соціальних виплат з березня 2022 року по даний період;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити виплату пенсії та виплатити.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що у 2004 році їй, ОСОБА_1 , була призначена та нараховувалась пенсія по втраті годувальника. Оскільки позивач проживала в м.Севастополь, у 2014 році виплату пенсії їй було припинено. В подальшому у 2022 році ОСОБА_1 виїхала з тимчасово окупованої території АР Крим, у грудні 2022 року стала на облік у с. Сахнівщина Полтавського району як внутрішньо переміщена особа та у березні 2023 року звернулася зі заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії по втраті годувальника. Однак, відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії з підстав відсутності у період воєнного стану у пенсійного органу повноважень отримати необхідні для поновлення виплати пенсії документи. На переконання позивача, посилання відповідача на військовий стан в Україні не відміняє права ОСОБА_1  на отримання вже призначеної пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю паперової пенсійної справи.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії по втраті годувальника.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити ОСОБА_1 з 01.12.2022 нарахування та виплату пенсії по втраті годувальника, а також сплатити заборгованість, яка виникла з 01.12.2022.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що визначений у п. 10  Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262, який затверджений Постановою Правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1, пакет документів необхідний для поновлення, перерахунку та виплати пенсії. В першу чергу це пов`язано з правильністю встановлення суми грошового забезпечення, виду пенсії та відсоткове значення, що встановлюється від основного розміру від грошового забезпечення. Відсутність у пенсійній справі вказаних документів унеможливлює повне та всебічне вирішення питання про поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 . Вказує, що для поновлення виплати раніше призначеної пенсії за новим місцем проживання на контрольованій українською владою території особам, які до цього проживали на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя та отримували пенсію та соціальні послуги від Пенсійного фонду російської федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у російській федерації, слід подати до органу Пенсійного фонду України заяву про переведення/поновлення виплати пенсії. Крім того, необхідно отримати відповідні документи, зокрема, які містять інформацію про припинення виплати пенсії за попереднім місцем отримання пенсії. У період дії правового режиму воєнного стану в органів Пенсійного фонду України відсутні повноваження щодо отримання документів, необхідних для поновлення виплати пенсії особам, які проживали на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Отже, розглянути питання поновлення виплати пенсії відповідно до Закону № 2262 можливо після внесення змін до законодавства, що регулює питання призначення пенсії особам, які перемістились з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .
Позивач є пенсіонером та отримує пенсію по втраті годувальника, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_2 від 15.04.2005.
01.12.2022 ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 01.12.2022 №1618-5002364659 /а.с. 8/.
07.03.2023 до відповідача надійшла заява ОСОБА_1 від 01.03.2023 про поновлення виплати пенсії по втраті годувальника /а.с. 21-22/. 
У заяві позивач повідомила, що з 01.10.2004 одержувала пенсію по втраті годувальника за місцем прописки в м. Севастополь. 06.02.2022 ОСОБА_1 переїхала з тимчасово окупованого Криму на територію України. Позивач просила поновити виплату пенсії по втраті годувальника. 
Листом від 17.03.2023 №1600-0201-8/19855 відповідач повідомив ОСОБА_1 про підстави та порядок призначення пенсії по втраті годувальника /а.с. 18-20/.
26.10.2023 позивача повторно звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській області з заявою від 26.10.2023 про поновлення виплати пенсії по втраті годувальника з березня 2022 року /а.с. 24-25/.
Листом від 09.11.2023 №25188-24822/Г-02/8-1600/23 ГУ ПФУ в Полтавській області повідомлено ОСОБА_1 про те, що з метою вирішення питання щодо можливості відновлення позивачу пенсії у разі втрати годувальника за померлого чоловіка військовослужбовця Головним управлінням до Пенсійного фонду України надіслано від 26.10.2023 запит щодо можливості відновлення виплати пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262. Після надходження відповіді буде прийнято відповідне рішення /а.с. 23/.
28.02.2024 та 07.03.2024 ОСОБА_1 направила до ГУ ПФУ в Полтавській області повторні звернення про поновлення виплати пенсії по втраті годувальника /а.с. 27, 28/, на які отримала відповідь листом від 13.03.2024 №5905-4732/Г-02/8-1600/24 про те, що  на запит ГУ ПФУ в Полтавській області від Пенсійного Фонду України надійшла відповідь, в якій роз`яснено, що призначення пенсій в Україні здійснюється після надходження пенсійних справ з документами про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання /а.с. 26/.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо непоновлення виплати пенсії, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку з відсутністю її пенсійної справи, оскільки протилежне позбавляє її права на її відновлення, яке вона має згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, то застосовуються норми міжнародного договору.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (стаття 11 Закону № 2262-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 11 указаного Закону, законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Згідно зі ст. 52 Закону № 2262-ХІІ, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (надалі – Закон № 1706-VII), який набрав чинності 22.11.2014, встановлені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Згідно зі статтею 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до статті 2 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
Відповідно до частин 1, 2 статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.
Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
Частиною 3 статті 7 Закону № 1706-VII встановлено, що громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Колегія суддів наголошує, що ОСОБА_1 є громадянкою України, пенсія по втраті годувальника призначена їй за законодавством України.
Відмовляючи позивачу в поновленні виплати раніше призначеної пенсії відповідач послався на відсутність законодавчого врегулювання правового питання щодо відновлення/продовження пенсійних виплат особам, які перемістились з тимчасово окупованої території АРК за відсутності можливості отримання документів, необхідних для визначення умов поновлення пенсійної виплати.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що з 01.12.2022 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою із зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до частини 2 статті 7 Закону № 1207-VII (в редакції, чинній до змін, внесених Законом України “Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" та внесення змін до деяких законодавчих актів України” № 1618-IX від 01.07.2021) виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів російської федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У подальшому, до частини 2 статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», внесено зміни згідно із Законом № 1618-IX від 01.07.2021, та зазначено, що виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 234 територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів російської федерації. Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.
Отже, згідно з вимогами Порядку № 234 обов`язок надсилання запиту щодо витребування пенсійної справи позивача з органів російської федерації покладається саме на територіальні органи Пенсійного фонду.
Крім цього, частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV визначено перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду. Зазначений в цій статті перелік підстав припинення виплати пенсії є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (Постанова № 637) призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.
Під час звернення внутрішньо переміщеної особи із заявою про призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії та документом, що посвідчує особу, територіальні органи Пенсійного фонду України ідентифікують особу заявника, фіксують місце і час її звернення, порівнюють отримані дані з даними, що обробляються в базах даних Пенсійного фонду України, з урахуванням даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб у порядку, який затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.
Припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (Постанова № 365).
Отже, законодавчими нормами встановлено окремий порядок призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, зокрема, на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.
Необхідність надання певних документів, в тому числі про отримання чи припинення отримання пенсійних виплат в органах пенсійного забезпечення російської федерації чи отримання паперової справи з тимчасово окупованої території для призначення (поновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам указаними нормами Закону № 1706 та Порядку № 365 не передбачена.
Отже, призначення та поновлення виплати пенсій особам, які проживали на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, залишили її та зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.
При цьому, обов`язок щодо з`ясування всіх обставин для призначення, відновлення чи продовження виплати пенсії особам, в тому числі, витребування паперової пенсійної справи та інших необхідних відомостей, покладається саме на орган Пенсійного фонду України.
Доцільно зауважити, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 308/3864/17.
Суд зазначає, що позивачка як громадянка України має право на отримання пенсії, призначеної їй відповідно до законодавства України. Маючи статус внутрішньо переміщеної особи позивачка має право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем фактичного проживання.
Разом з тим її конституційне право на вже призначену пенсію не може бути поставлено у залежність від місцезнаходження її пенсійної справи, а відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у виплаті їй пенсії.          
Доводи відповідача про те, що для поновлення виплати необхідні документи, на підставі яких призначено пенсію та які містять інформацію про розміри та складові виплачуваної органами Пенсійного фонду пенсії, проте у зв`язку із встановленням воєнного стану в Україні, розірванням комунікаційних відносин між Україною та РФ на сьогодні відділення поштового зв`язку АТ "Укрпошта" не здійснюють пересилання поштових відправлень на територію РФ, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено, оскільки витребування пенсійної справи позивача з органу Пенсійного фонду за попереднім місцем проживання (реєстрації) покладається саме на орган, що призначає (поновлює) пенсію, тоді як відсутність можливості направлення відповідного запиту не може слугувати підставою для відмови у поновленні пенсії.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що жодних доказів на підтвердження отримання позивачкою пенсії в органах пенсійного забезпечення російської федерації після її прибуття на підконтрольну Україні територію та взяття з 01.12.2022 на облік як внутрішньо переміщеної особи, відповідач у спірному рішенні не наводить. Натомість, неможливість документального підтвердження неперебування ОСОБА_1 на обліку в органах пенсійного забезпечення російської федерації як одержувача пенсії не може позбавляти права останнього на отримання пенсії як внутрішньо переміщеною особою за фактичним місцем проживання.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем протиправно відмовлено у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 , а тому з метою належного захисту прав позивача слід визнати протиправними дії ГУПФ України в Полтавській області щодо відмови у поновленні виплати ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з дати взяття ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщеної особи, тобто з 01.12.2022, а також сплатити заборгованість, яка виникла з 01.12.2022.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2024 по справі № 440/11244/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    Т.С. Перцова