ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/3592/23  Номер провадження 22-ц/814/301/25	Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л. В.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Обідіної О. І., Чумак О. В.
за участю секретаря: Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 червня 2024 року у складі судді Максименко Л. В.
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У жовтні 2023 року представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 631230645 від 16.08.2019 в сумі 65 392,94 грн.
Позов мотивовано тим, що 16.08.2019 між АТ «Альфа-Банк», яке згідно протоколу позачергових загальних зборів акціонерів № 2/2022 від 12.08.2022 змінило найменування на АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631230645, відповідно до умов якої банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.
Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит, однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, порушила умови договору, в результаті чого станом на 22.01.2023 має прострочену заборгованість у розмірі 65392,94 грн.
Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 червня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість по кредитному договору № 631230645 від 16.08.2019 в сумі 65 392,94 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» судовий збір в сумі 2 684 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 порушила умови договору, взяті на себе зобов`язання виконує неналежним чином, фактично отримані та використані кредитні кошти в добровільному порядку АТ «Сенс Банк» не повернула, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитом згідно наданого позивачем розрахунку.
Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із реструктуризацією кредитної заборгованості.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що, отримавши ухвалу про відкриття провадження та розуміючи наявність у неї кредитних зобов`язань, вона звернулася до позивача для добровільної сплати заборгованості, а тому, враховуючи велику суму боргу, вони з позивачем дійшли згоди про реструктуризацію заборгованості.
Вказує, що після зміни в мобільному додатку назви кредитної картки з «Альфа Банк» на «Сенс Банк» та суму боргу на 84 301,25 грн вона почала сплачувати кредитну заборгованість на рахунок АТ «Сенс Банк».
Проте, позивач не вчинив жодних дій щодо зупинення розгляду вказаної справи у зв`язку з вирішенням питання в добровільному порядку.
Зазначає, що на сьогоднішній день вона сплачує заборгованість через мобільний додаток АТ «Сенс Банк», що в разі залишення рішення суду в силі може привести до подвійного стягнення боргу.
Наголошує на тому, що розгляд справи проводився без виклику сторін, а тому вона не могла навести вказані доводи для захисту своїх прав та надати докази на їх підтвердження.
Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
По справі встановлено, що 15.08.2019 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про обслуговування кредитної картки з відкриттям відновлювальної кредитної лінії (№ договору 631230645), що визнається сторонами по справі та підтверджується підписаними ними офертою та анкетою-заявою про акцепт пропозиції банку на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб (а. с. 4).
У пункті 3 Оферти встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн, процентну ставку за користування кредитною лінією для торгових операцій та операцій зняття коштів готівкою у розмірі 24%, тип процентної ставки - фіксована.
Також передбачено, що сума кредиту, що є доступною клієнту в будь-який час протягом строку дії кредитної лінії та угоди у межах ліміту кредитної лінії, вказаного в оферті на укладання угоди.
Згідно пункту 4 обов`язковий мінімальний платіж встановлений у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Згідно анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» відповідач підтвердила, що ця анкета-заява є акцептуванням пропозиції та укладення договору між нею та АТ «Альфа-Банк» на умовах, визначених публічною пропозицією та додатках до договору, що розміщені на веб сторінці Банку www.alfabank.ua (а. с. 4 зворот)
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 01.12.2022 Національним банком України внесено запис до Державного реєстру банків (а. с. 22).
З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник ОСОБА_1 виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 28.02.2023 виникла заборгованості на загальну суму 65 392,94 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 32 214,49 грн, з них 30 696,21 грн - прострочена заборгованість, та процентів за користування кредитом на поточну заборгованість - 273,36 грн та на прострочену заборгованість - 2 208, 88 грн (а. с. 9).
03 липня 2023 року позивачем на адресу відповідача простою поштовою кореспонденцією направлялась досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань на суму заборгованості 65 392,94 грн (а. с. 17-21). Доказів отримання поштового відправлення відповідачем матеріали справи не містять. 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності існування між сторонами договірних правовідносин та невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, що є підставою для стягнення заявленої суми заборгованості, яка підтверджується наданим позивачем розрахунком.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048, частин першої, другої статті 1056-1 ЦК України кредитор має право на одержання від позичальника процентів. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначається у договорі.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно вимог частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).
У даній справі встановлено та сторонами не заперечується факт укладення кредитного договору № 631230645 від 15.08.2019 та виконання Банком своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів у розпорядження позичальника ОСОБА_1 , яка у свою чергу користувалася кредитними коштами та частково виконувала взяті на себе зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів за кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 16.08.2019 по 28.02.2023 (а. с. 9, 10-16), проте зобов`язання з повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконала, що призвело до виникнення вказаної заборгованості, яка підлягає стягненню на користь кредитодавця АТ «Сенс Банк».
Доводи апеляційної скарги відповідача щодо реструктуризації заборгованості за вказаним кредитним договором не підтверджено належними та допустимими доказами по справі. 
Відповідно до статті 17 Закону України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі - Закон № 1734-VIII) кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит. Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.
У пункті 7-1 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1734-VIII вказано, що у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом 30 днів після його припинення чи скасування грошові зобов`язання за укладеними до 24 лютого 2022 року з фінансовими установами (крім кредитних спілок) договорами про споживчий кредит підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу споживача або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та з дотриманням умов, визначених цим пунктом.
Проте, матеріали справи не містять заяви про проведення реструктуризації, що подається кредитору у паперовій або електронній формі відповідно до вимог, визначених Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», споживачем або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій), а також не містять і самого договору про реструктуризацію грошового зобов`язання за кредитним договором № 631230645 від 15.08.2019, а додані до апеляційної скарги скріншоти невідомого походження не відповідають вимогам щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів і не свідчать про укладення між сторонами договору про реструктуризацію спірної кредитної заборгованості з додержанням обов`язкової письмової форми такого договору, що передбачена статтями 207, 1055 ЦК України, статтею 13 Закону № 1734-VIII.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною третьою статті 12 та частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини перша, друга статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). 
Оскільки наявність заборгованості за кредитним договором № 631230645 від 15.08.2019 відповідачем не спростована, а наведені в апеляційній скарзі обставини не підтверджені в установленому законом порядку, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та залишає рішення суду без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 10 червня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                С. Б. Бутенко

Судді                                                                                О. І. Обідіна

О. В. Чумак