ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року	Львів	Справа № 569/19452/24 пров. № А/857/29229/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,
за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,
представника апелянта: Павлюка М.Г.,
представника позивача: не з`явився,
представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційні скарги Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2024 року у справі № 569/19452/24 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до  Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції  про визнання дії та бездіяльності протиправними,
суддя в 1-й інстанції – Харечко С.П.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення – 31 жовтня 2024 року,

                                                В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі також відповідач 1), Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції (далі також відповідач 2, апелянт) та просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАД №489663 від 03.10.2024 року складену інспектором відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Рівненській області ДПП старшим лейтенантом поліції Лагнюк Світланою Миколаївною про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., провадження у справі закрити. 
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що з постанови серії БАД №489663 від 03.10.2024 року слідує, що 06.09.2024 року о 14 год. 02хв. в м.Рівне по вул. Київська, буд.40 водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки PEUGEOT 508 д.н. НОМЕР_1 порушив вимогу дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), а саме перетнув дорожню розмітку 1.1 яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п.1.1 додатку 2 р.34 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає постанову незаконною та необгрунтованою у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи. Жодних підтверджень порушення позивачем правил дорожнього руху 06.09.2024 року поліцейським не надано. Постанову складено 03.10.2024 р., в той час як порушення ніби то мало місце 06.09.2024р. Яким чином інспектор встановлював обставини місячної давнини не зрозуміло. Крім того в постанові зазначено, що до постанови додаються пояснення, однак при винесенні постанови жодних пояснень не надавалось в тому числі відсутні свідки. Також постанова не містить інформації про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис вчинення адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова про вчинення адміністративного правопорушення не може бути єдиним та достатнім доказом вчинення позивачем вказаного правопорушення. 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено.
Позов ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задоволено.
Скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії БАД №489663 від 03.10.2024 року складену інспектором відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Рівненській області ДПП старшим лейтенантом поліції Лагнюк Світланою Миколаївною про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., провадження у справі закрито.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_2 605 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач 2 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.
Також вказує про те, що що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом із системи «Безпечне місто», в якому вбачається рух транспортного засобу позивача PEUGEOT 508, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухаючись автодорогою у місті Рівному по вулиці Київська 40, здійснивши обгін невідомого транспортного засобу чорного кольору який здійснив зупинку на лівій смузі (краю проїзної частини) задля пропуску транспортного засобу із прилеглої території. Даними діями гр. ОСОБА_2 котрий керував т.з. РEUGEOT 508, державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимогу дорожньої розмітки 1.1. «вузька суцільна лінія», а саме перетнув дорожню розмітку 1.1, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 1.1.д.2, п. 34 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважають, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову, оскаржувана постанова є правомірною та винесеною у відповідності нормам чинного законодавства та в межах компетенції поліцейського патрульної поліції.
Просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/19452/24 від 30 жовтня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Крім цього, з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 (далі також апелянт 2), що не є стороною у справі, проте вважає що порушення позивачем п. 1.1.д.2, п. 34 ПДР України стало причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участі транспортного засобу ОСОБА_1 та транспортного засобу ОСОБА_2 .
Вказує, що внаслідок ДТП 06.09.2024 йому завдано матеріальних збитків, водночас рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2024 року у справі №569/19452/24 вирішено питання про його матеріально-правовий інтерес, що полягає у виплаті страхових відшкодувань, відтак ОСОБА_1 є особою, яка не брала участі у справі, однак суд вирішив питання про його інтерес. 
Просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/19452/24 від 30 жовтня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Позивач відзив на апеляційні скарги не подав. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
04 лютого 2025 року на адресу апеляційного суду надійшла заява про приєднання документів до матеріалів справи від представника апелянта.
Крім цього, 04 лютого 2025 року на адресу апеляційного суду від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи та ознайомлення із матеріалами справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, та відповідно до постанови серії БАД №489663 від 03.10.2024 року складеної інспектором відділу розшуку та опрацювання матеріалів ДТП УПП в Рівненській області ДПП старшим лейтенантом поліції Лагнюк Світланою Миколаївною слідує, що 06.09.2024 року о 14 год.02 хв. в м.Рівне по вул. Київська, буд.40 водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки PEUGEOT 508 д.н. НОМЕР_1 порушив вимогу дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), а саме перетнув дорожню розмітку 1.1 яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив чим порушив п.1.1 додатку 2 р.34 Правил дорожнього руху України, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у сумі 340 грн.
Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач звернувся із позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Враховуючи зазначені висновки суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову та зазначає наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі також Правила дорожнього руху).
Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху, передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 8.5.1 Правил дорожнього руху горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.
Відповідно до розділу 34 Правил дорожнього руху (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15. 
Розмітку (лінію 1.1 вузька суцільна лінія) перетинати забороняється.
Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 цього Кодексу розглядають органи Національної поліції.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (абз. 2 ч. 1 ст. 222 КУпАП).
Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В апеляційних скаргах Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції та ОСОБА_1 звертають увагу на відеозапис з камер комплексної системи відеоспостереження «Безпечне місто», що долучений відповідачем 2 до відзиву на позовну заяву. Апелянти стверджують, що в даному відеозаписі вбачається рух транспортного засобу позивача PEUGEOT 508, державний номерний знак НОМЕР_1 , котрий рухаючись автодорогою у місті Рівному по вулиці Київська 40, починає здійснювати маневр, а саме обгін невідомого транспортного засобу чорного кольору котрий здійснив зупинку на смузі з лівого боку (краю проїздної частини для транспортних засобів котрі рухаються в попутному напрямку) задля пропуску т.з. із прилеглоїтериторії ( з 11 хв. 55 сек. по 12 хв. 10 сек.).
Судом апеляційної інстації досліджено відеозапис з камер комплексної системи відеоспостереження «Безпечне місто», на якому зафіксовано рух транспортного засобу позивача PEUGEOT 508, державний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Київська 40 у м Рівне, проте із вказаного відеозапису неможливо встановити дійсність перетину позивачем суцільної дорожньої розмітки яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків.
Таким чином, з наданого відеозапису неможливо встановити наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 121 КУпАП.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282).
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Щодо інших тверджень ОСОБА_1 , що зазначені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі описують обставини дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася, 06.09.2024 року у місті Рівному по вулиці Київська за участі позивача та апелянта 2, а тому суд апеляційної інстанції не надавав оцінку зазначеним аругементам.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційні скарги залишаються без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд –

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2024 року у справі № 569/19452/24 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено  04.02.25