УХВАЛА
 
01 січня 2025 року
м. Київ
 
справа № 381/26/20
провадження № 61-15778ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року у справі за позовом керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Фастівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про усунення перешкод у праві розпорядження держави земельними ділянками водного фонду, 
ВСТАНОВИВ:
23 листопада 2024 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року. 
Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 09 грудня 2024 року указані недоліки було усунуто.
У клопотанні особа, яка подала касаційну скаргу, зазначає, що повний текст оскарженої постанови отримано його представником лише 25 жовтня 2024 року. На підтвердження вказаних обставин надано скрін-шот з електроної адреси, на яку надійшов лист від апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року). 
У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.
Касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 20 березня 2019 року у справі № 521/8368/15-ц, від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20, від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 922/393/18, від 27 липня 2022 року у справі № 754/695/20, від 31 травня 2023 року по справі № 515/1315/18, від 02 вересня 2019 року по справі № 500/5291/13-ц та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України).
Крім того, ОСОБА_1 у клопотанні, яке додане до касаційної скарги, просить зупинити виконання (дію) постанови Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку. Клопотання мотивоване тим, що оскаржуване рішення набрало законної сили та може бути використане позивачем для його виконання, що може створити йому ускладнення виконання можливого рішення про задоволення касаційної скарги, а тому є необхідність зупинити дію та виконання оскаржуваного рішення до завершення касаційного розгляду цієї справи.
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності заяви особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду.
Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. 
Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що клопотання про зупинення виконання рішення має містити обґрунтування необхідності зупинення його виконання (дію).
У задоволенні клопотання про зупинення виконання (дії) рішення суду апеляційної інстанції необхідно відмовити, оскільки заявник не навів обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання (дію) судового рішення. Ураховуючи вищенаведене, на підставі частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 260, 389, 394, 395, 430 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строкна касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року. 
Відкрити касаційне провадження у справі № 381/26/20.
Витребувати з Фастівського міськрайонного суду Київської області цивільну справу № 381/26/20 за позовом керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Фастівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про усунення перешкод у праві розпорядження держави земельними ділянками водного фонду.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання (дії) постанови Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 03 лютого 2025 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                              І. О. Дундар 
 
                                                                                                          Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                          В. І. Крат