УХВАЛА
 
06 березня 2025 року
м. Київ
справа № 743/531/24
провадження № 51-460 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_6 ,
установив:
Вказаним вироком суд першої інстанції затвердив угоду, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та засудженим ОСОБА_6 про примирення та призначив останньому узгоджене сторонами покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України суд звільнив засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік та поклав на нього обов`язки, передбачені п 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Крім того, відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, суд вирішив питання речових доказів та, зокрема, інші речі, власників яких не встановлено, керуючись п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, ухвалив конфіскувати та передати у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Також, у резолютивній частині вироку, посилаючись на норми ч. 6, 7 ст. 474 КПК України, суд зазначив про порядок оскарження цього судового рішення, зокрема, для потерпілого і його представника.
Представник потерпілого  ОСОБА_4 - адвокатОСОБА_5 , не погодившись із вказаним вироком, оскаржив його в апеляційному порядку. 
В апеляційній скарзі представник потерпілого порушував питання про зміну вироку через нероз`яснення потерпілому ОСОБА_4 наслідків укладення угоди в частині вирішення питання речових доказів, а саме конфіскації майна та за результатами апеляційного розгляду просив повернути власникам це майно.
Суд апеляційної інстанції переглянувши вирок в апеляційному порядку, в межах апеляційної скарги представника потерпілого та з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 394 КПК України щодо обсягу оскарження вироку суду першої інстанції на підставі угоди, залишив судове рішення без змін.
03 лютого 2025 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду.
Колегія суддів Касаційного кримінального суду, перевіривши відповідність касаційної скарги положенням ст. 427 КПК України встановила, що вимоги представника потерпілого не узгоджуються із обґрунтуванням касаційної скарги та повноваженнями суду касаційної інстанції.
Тому, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, ухвалою від 07 лютого 2025 року касаційну скаргу представника потерпілого залишила без руху і встановила адвокату строк для усунення недоліків, роз`яснивши, що у разі їх неусунення в установлений строк, така касаційна скарга буде йому повернена.
У межах наданого судом строку представник потерпілого надіслав до суду касаційної інстанції змінену касаційну скаргу, проте у цій касаційній скарзі допустився нових недоліків.
Так, за змістом зміненої касаційної скарги представник потерпілого, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції на підставі угоди та ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
На обґрунтування свої вимог вказує, що конфісковані предмети та речі не були предметом кримінального правопорушення, а тому не можуть бути предметом, як зазначає скаржник, - спеціальної конфіскації.
Проте таке обґрунтування вимог представника потерпілого вже у зміненій касаційній скарзі не узгоджується із положеннями ст. 438 КПК України у взаємозв`язку із п. 2 ч. 3 ст. 424 цього Кодексу щодо обсягу оскарження вироку суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок. 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 424 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, може бути оскаржений в касаційному порядку потерпілим, його представником, виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди потерпілого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостоючи сьомою статті 474цього Кодексу; нероз`яснення потерпілому наслідків укладення угоди.
Тобто, вказуючи про необхідність скасування судових рішень і призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, представник потерпілого фактично просить касаційний суд встановити невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження в частині вирішення питання речових доказів, що не відноситься до повноважень суду касаційно інстанції, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 424 КПК України.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи, що у зміненій касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування вимог представника потерпілого, яке б узгоджувалось із повноваженнями суду касаційної інстанції, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що недоліки, зазначені в ухвалі касаційного суду, він не усунув, а тому його скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України, залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути представнику потерпілого ОСОБА_4 - адвокату ОСОБА_5 касаційну скаргу на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 червня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2025  року щодо засудженого ОСОБА_6 , разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                         ОСОБА_3