21.01.25
22-ц/812/153/25
Провадження № 22-ц/812/153/25 Головуючий суду першої інстанції Вуїв О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року м. Миколаїв Справа № 473/3730/24
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого – Царюк Л.М.,
суддів – Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства «Універсал Банк» на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Вуїва О.В., в залі судового засідання в м. Вознесенськ, за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
В С Т А Н О В И В:
02 липня 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі – АТ «Універсал Банк», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 19 жовтня 2019 року Банк в межах проекту «monobank» уклав з ОСОБА_1 кредитний договір, відповідно до якого зобов`язався надати останньому кредит у вигляді встановленого (на видану для цієї мети кредитну карту) кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту в розмірі, що погоджує кредитодавець, а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (в розмірі 4 % від заборгованості (не менше 100 грн, але не більше залишку заборгованості)) повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним: пільгова процентна ставка – 0,00001 % річних; базова відсоткова ставка – 37,2 % річних від суми заборгованості, на прострочену частину кредиту нарахування здійснюється за ставкою 74,4 % річних.
Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальником є обов`язок останнього сплачувати неустойку (штраф).
ОСОБА_1 належним чином умови договору не виконував, у зв`язку з чим станом на 09 травня 2024 року у нього виникла заборгованість перед банком, а саме - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 112 016,87 грн.
Посилаючись на викладене, АТ «Унівесрал Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом в розмірі 112 016,87 грн.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 19 жовтня 2019 року, що утворилася станом на 09 травня 2024 року, а саме заборгованість за кредитом (тілом кредиту) – 33 581 грн 04 коп., а також 907 грн 79 коп. судового збору.
Рішення суду мотивовано тим, що суд не погоджується з наданим банком розрахунком, оскільки банк здійснював нарахування процентів за кредитним договором та частину сплачених позичальником коштів перераховував на погашення такої заборгованості, а відносно частини нарахованих процентів здійснював їх списання шляхом включення до заборгованості за тілом кредиту, що призвело до штучного збільшення такої заборгованості. Хоча такі дії банку суперечать умовам кредитного договору, який не передбачає умов щодо нарахування процентів.
Зокрема, за рахунок таких операцій, здійснених за період з квітня 2020 року до листопада 2022 року, сума заборгованості за кредитом штучно та безпідставно збільшилася на 78 435.83 грн.
Враховуючи те, що такі дії банку та нарахування не узгоджувалися з умовами кредитного договору, а тому вказана сума підлягає виключенню з такої заборгованості.
Не погодившись з рішенням суду АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проєкту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Тим самим суд першої інстанції дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.
Невиконання боржником умов договору, на які він погодився та ознайомився в Анкеті-заяві (стосовно того, що договір про надання банківських послуг складається не лише з Анкети-заяви, а також з Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту) та непогашення у повному обсязі заборгованості перед банком матиме наслідком порушення фундаментального положення про обов`язковість договору.
Підписанням договору клієнт підтвердив, що ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.
Окрім цього клієнт беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту.
Поміж цього клієнт підтвердив, що ця Анкета -заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису.
Умови ї правила обслуговування, опубліковані на офіційному сайті Банку та публічно доступні в режимі реального часу для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.
У підписаній анкеті заяві відповідач визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.
Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб Договору, в тому числі погодження сторонами Умов і правил разом з додатками, які є невід`ємною складовою Договору.
Поміж цього, клієнт на постійній основі, але не рідше ніж один раз на 30 календарних днів, зобов`язаний ознайомлюватись із чинною редакцією Умов і правил, що розташовані за посиланням https://www.monobank.ua/terms та або https://www.monobank.сom.ua/terms та/або в Мобільному додатку, з метою виконання умов Договору з урахуванням можливих змін до нього.
Враховуючи те, що клієнтом було неодноразово проведено банківські операції із використанням власної картки (переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів у торгових точках та ін.), відповідач надав свою згоду із змінами, доповненнями до договору про надання банківських послуг від 19 жовтня 2019 року.
А тому, висновок суду першої інстанції про недоведеність з боку Банку, що саме ці Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».
Якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.
Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.
Відповідач не надав суду контррозрахунок суми заборгованості, який бу суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи, про невірність наданого банком розрахунку, відтак, відсутні законні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем у сукупності доказами.
ОСОБА_2 , в інтересах якого діяла його представниця – ОСОБА_3 надав відзив на апеляційну скаргу.
В своєму відзиві відповідач зазначав, що не погоджується з апеляційною скаргою, а рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим.
Судом першої інстанції повно та правильно досліджено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права, що підлягали обов`язковому застосуванню.
Апеляційна скарга є необґрунтованою, складеною у формі анкети із запитаннями та відповідями, а виходячи з її змісту споживач взагалі не має жодних прав, лише обов`язки які зазначені в умовах та правилах обслуговування карток фізичних осіб, що носять мінливий характер та змінюються банком в односторонньому порядку.
За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 19 жовтня 2019 року АТ «Універсал Банк» в межах проекту «monobank» уклав у письмовій формі з ОСОБА_1  кредитний договір, в якому сторони узгодили його умови. Вказана Анкета - заява підписана відповідачем та представником банку.
В Анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 19 жовтня 2019 року, позичальник ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених умов в Анкеті -заяві. Проставленням власноручного підпису під цією Анкетою-заявою, він підтвердив, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, та, що він ознайомлений з переліченими документами, та отримав їх примірник у мобільному додатку. Дав згоду на збільшення (зменшення) банком в односторонньому порядку кредитного ліміту, про що останній зобов`язався повідомляти позичальника шляхом надсилання повідомлення у мобільний додаток (пункти 1, 2, 3 Анкети-заяви від 19 жовтня 2019 року).
У пункті 6 Анкети-заяви від 19 жовтня 2019 року позичальник зазначив, що слід вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги, в т.ч. електронний підпис, обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому у Банку. Та засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися ним для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій. Також визнав, що удосконалений електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.
Пунктом 9 Анкети-заяви від 19 жовтня 2019 року позичальник підтвердив, що Анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку.
У пункті 10 Анкети-заяви від 19 жовтня 2019 року позичальник надав право банку здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків відкритих у банку, без додаткового її розпорядження, для погашення будь-яких договірних зобов`язань перед Банком, що випливають з умов договору.
Також у Анкеті-заяві від 19 жовтня 2019 року, пункт 11, позичальник просить усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали зв`язку, відповідно до умов договору.
До Анкети-заяви від 19 жовтня 2019 року банк додав Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank|Universal Bank, затверджені протоколом Правління АТ «Універсал Банк» № 46 від 24 листопада 2021 року та набирають чинності з 27 листопада 2021 року та від 09 жовтня 2019 року № 41 від 10 жовтня 2019 року, що набрали чинності 10 жовтня 2019 року, а також Тарифи «Чорна картка «monobank», Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які не підписані позичальником.
У Паспорті споживчого кредиту «Чорна картка «monobank», без дати, зазначено про те, що дата надання інформації - є датою підписання договору кваліфікованим електронним підписом кредитодавця, та що споживач отримує паспорт споживчого кредиту у мобільному додатку та підписує його у електронному вигляді до підписання договору. При цьому інформація зазначена у наданому суду Паспорті споживчого кредиту актуальна до 01 січня 2023 року.
Відповідно до довідки про наявність рахунку клієнта ОСОБА_1 йому було відкрито рахунок НОМЕР_1 , картка № НОМЕР_2 типу «Чорна Картка», у валюті гривні, зі статусом - активна до 08/24.
За довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту від 12 вересня 2024 року відповідачу була встановлена сума кредитного ліміту: 19 жовтня 2019 року о 10 год. 15 хв. - 30 000 грн; 02 березня 2020 року о 16 год. 02 хв. - 45 000 грн; 14 червня 2020 року о 16 год. 37 хв. - 60 000 грн.
З наданого банком розрахунку станом на 09 травня 2024 року та виписок про рух коштів по картці № НОМЕР_3 та рахунку НОМЕР_1 за періоди з 19 жовтня 2019 року по 09 травня 2024 року, вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором від 19 жовтня 2019 року станом на 09 травня 2024 року становить 112 016.87 грн, - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту). При цьому із цих же документів вбачається, що відповідач з 25 жовтня 2019 року по 31 січня 2022 року користувався кредитним коштами, оплачував товари та послуги, здійснював зняття готівки, інше. Останнього разу, 31 січня 2022 року, були внесені кошти на картку в розмірі 3 600 грн.
За весь час користування карткою, відповідачем було проведено витрат по картці на суму 395 767.54 грн, та проведено поповнень карткового рахунку на суму 283 750.67 грн. Баланс на кінець періоду (мінус по картці) становить – 52 016.87 грн. 
За приписами частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦГІК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На переконання колегії суддів апеляційного суду рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не. встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частинами 1 та 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих. кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими вій ознайомлений. 
В Анкеті-заяві позичальника на отримання кредитної картки від 19 жовтня 2019 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про сплату відсотків по кредиту та інших платежів.
Між тим відповідно до виписки про рух коштів у період з 19 жовтня 2019 року по 09 травня 2024 року та розрахунку заборгованості, як встановлено судом першої інстанції, позивачем нараховувалися (списувалися) проценти за користування кредитом та сплачувалися проценти відповідачем, загальний розмір яких у вказаний період склав 78 435.83 грн та які були включені у загальну суму заборгованості за тілом кредиту.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданні банком Витяги з Умов і правил та тарифи користування кредитною карткою, які передбачають сплату процентів позичальником, були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про надання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, їх розміри, порядок нарахування та сплати.
Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Оскільки Витяг з Умов і правил надання банківських послуг у АТ «Універсал Банк», не містять підпису ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як складову частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02 травня 2019 року шляхом підписання Анкети-заяви.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді стягнення процентів по кредиту.
Саме такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
В цій постанові Великої Палати Верховного Суду також зазначено, що з огляду на положення Закону України «Про захист прав споживачів», Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи захисту інтересів споживачів» прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООП та рішення Конституційного Суду України у справі № 1-12/2013 від 11 липня 2013 року та основні засади цивільного законодавства пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови і правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Приписи частин 4 статті 263 ЦПК України визначають, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За такого, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з позичальником АТ «Універсал Банк» дотрималося основних засад цивільного законодавства щодо повідомлення споживача про умови кредитування узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону – споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зокрема розмір та порядок сплати процентів.
З цих підстав апеляційний суд відхиляє посилання скаржника у справі на те, що договір приєднання підпису позичальника під публічно розміщеними умовами не потребує.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила надання банківських послуг, відсутність в Анкеті- заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування грошовим кредитом, надані банком Витяг з Тарифів «Чорна картка «monobank» та Витяг з Умов і правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Отже апеляційний суд погоджується з тим, що суд першої інстанції при обрахуванні заборгованості за тілом кредиту, правильно виходив з того, що у позичальника у зв`язку з безпідставним розподілом сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення процентів, зменшилась сума заборгованості за тілом кредиту до розміру 33 581.04 грн, а тому обґрунтовано задовольнив вимоги частково на зазначену суму.
Та обставина, що відповідач доводи Банку в обґрунтування заявлених вимог не спростував, про що зазначає скаржник, не дає підстав для суду вирішувати спір у справі всупереч наданих доказів лише па підставі позицій сторін.
Скаржнику слід врахувати, що принцип змагальності, закріплений у статті 12 ЦПК України, полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки сама концепція змагальності втрачає сенс.
Така правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18.
Фактичне використання кредитної картки позичальником, що свідчить про визнання ним наявності між сторонами справи відповідних правовідносин, не дає суду можливість задовольнити позовні вимоги в цій справі в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту з урахуванням віднесених до цієї суми списань та сплачених сум процентів, оскільки відсутні погоджені сторонами умови для нарахування таких платежів. При цьому наявність правовідносин між сторонами під сумнів судом не ставиться, що й призвело до часткового задоволення позовних вимог у справі в частині стягнення боргу по тілу кредиту.
До спірних правовідносин також не підлягають застосуванню положення частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови і правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms.), неодноразово змінювалися самим AT «Універсал Банк» у період моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду і вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг із Тарифів та витяг з Умов і правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, які є найбільш сприятливими для задоволення позову. У справі, що переглядається, Банк надав дві редакції Умов і правил, що набули чинності у різні періоди часу.
За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила банківських послуг, за відсутності в Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та інших платежів, наданий банком витяг з Тарифів «Чорна картка monobank» та витяги з Умов і правил падання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма кредитного договору.
Посилання в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 367/4970/13ц, від 03 лютого 2022 року у справі № 758/10335/16-ц, що, на думку скаржника, повинні бути враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на таке.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.
При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Категорія «подібні правовідносини» може означати як такі правовідносини, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і такі, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. При визначенні справ із подібними правовідносинами враховується предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені судами фактичні обставини справи, однакове правове регулювання спірних правовідносин.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що подібність правовідносин не підтвердилася, оскільки у згаданих постановах Верховним Судом встановлено обставини, відмінні, від тих, які встановлено в справі, що переглядається.
Саме по собі посилання на неоднакове застосування положень ЦК України у різних справах хоч і у подібних правовідносинах, але з різними встановленими обставинами, не має правового значення для справи, яка є предметом перегляду, та не свідчить про різне застосування чи тлумачення норм матеріального права.
З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановивши обставини справи.
Апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до положень статті 375 ЦПК України скасуванню не підлягає.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, відсутні.
Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства «Універсал Банк» не підлягає задоволенню.
Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк
Судді: Т.М. Базовкіна
Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 21 січня 2025 року.