УХВАЛА
20 лютого 2025 року
м. Київ                                               
Справа № 990/43/25
Провадження № 11-71заі25
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Гриціва М. І., 
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Єленіної Ж. М., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Погрібного С. О., Ткача І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.
перевірила апеляційну скаргу ОСОБА_1 про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 лютого 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, від імені якої виступають Верховна Рада України (далі - ВРУ), Президент України Зеленський Володимир Олександрович, Головне управління Пенсійного фонду України (далі - ГУ ПФУ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Міністерство юстиції України, Міністерство соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, і
ВСТАНОВИЛА:
У лютому 2025 року до Касаційного адміністративного суд у складі Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій він просить:
- визнати протиправною бездіяльність ВРУ та/або дії Президента України, ГУ ПФУ, що призвели до порушень конституційних прав і свобод позивача, зокрема, права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло; право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом;
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо відмови у перерахунку пенсії на реальний рівень інфляції;
- зобов`язати ГУ ПФУ вчинити дії щодо перерахунку пенсії з урахуванням реального рівня інфляції, починаючи з 2013 року, та виплатити позивачу недоотриману суму пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ надати позивачу розрахунок реальної суми пенсії, яку він би отримував, якщо б було забезпечено перехід на пенсію по втраті годувальника відповідно до закону, і якщо вона більша, призначити таку з дати звернення до ПФУ з 2022 року;
- визнати право позивача на пенсію по втраті годувальника;
- визнати право позивача на забезпечення достатнього прожиткового рівня;
- визнати факт, що інфляція зменшила пенсію позивача майже в 2,4 рази, що є порушенням статті 22 Конституції України;
- здійснити дії, спрямовані на відновлення конституційних прав та свобод позивача, порушених діями і бездіяльністю відповідачів;
- привести статтю 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2021-2025 роки у відповідність до статті 48 Конституції України та встановити прожитковий мінімум у розмірі 6 016 грн 14 коп.;
- зобов`язати Верховну Раду України усунути суперечність у статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо пенсії по втраті годувальника);
- зобов`язати Президента України, керуючись статтею 106 Конституції України, зупинити дію актів та законів, що порушують Конституцію (зокрема статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2021-2025 роки, статті 36, 27, 41, 42 Закону України «Про пенсійне забезпечення») з мотивів невідповідності Конституції, та звернутися до Конституційного Суду України щодо їх конституційності;
Позивач просить ухвалити такі присуди відповідачам (відповідно):
Головному управлінню Пенсійного фонду України:
 -здійснити перерахунок пенсії позивача та призначити нову пенсію, яка відповідає реальному рівню інфляції з 2013 року та реальному прожитковому мінімуму для непрацездатних осіб, починаючи з 2022 року;
- виплатити різницю між фактично отриманою та належною пенсією за період з 2022 року;
- призначити позивачу пенсію по втраті годувальника з 2022 року, як це передбачено для непрацездатних осіб.
Верховній Раді України та Президентові України:
- зобов`язати усунути всі проблеми законодавства, що перешкоджають реалізації конституційних прав позивача на соціальний захист та достатній життєвий рівень;
- здійснити приведення законів та нормативних актів у відповідність до Конституції України, зокрема щодо пенсійного забезпечення;
- звернутися до Конституційного Суду України щодо конституційності положень законів, які порушують права позивача, зокрема, статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2021-2025 роки, що встановлюють занижений прожитковий мінімум.
Позивач зазначає загальну суму позову 5 125 242 грн 74 коп., з них: недоплату через інфляцію 99 722 грн 16 коп. (з відсотками 115 242 грн 74 коп.), моральна шкода 5 000 000 грн, витрати на суд 10 000 грн.
Позивач просить також:
- витребувати від ВРУ закони, які призвели до порушень конституційних норм і свобод, - статті 1, 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 27, 41, 42 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статтю 7 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2021-2025 роки.
- отримати від третьої сторони - Міністерства юстиції України підтвердження їхньої публічної заяви про те, що реальний прожитковий мінімум становить близько 9 000 грн.
Протиправна бездіяльність органів державної влади, на думку позивача, проявилася у порушенні його конституційних прав, гарантованих статтями 3, 8, 22, 46, 48, 49 Конституції України, - права на достатній життєвий рівень для себе та своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, гарантоване статтею 48 Конституції України; права на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, гарантоване статтею 49 Конституції України; права на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, гарантоване статтею 46 Конституції України; звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, що є порушенням статті 22 Конституції України; порушення права на правничу допомогу (стаття 59 Конституції України), на доступ до суду (стаття 55 Конституції України) та права на відшкодування шкоди (стаття 56 Конституції України). У контексті наведеного просить визнати ряд приписів Законів такими, що не відповідають Конституції України, що є наслідком зобов`язання держаних органів влади усунути порушення законодавства шляхом приведення останніх у відповідність до Конституції України.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 05 лютого 2025 року на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позовну заяву повернув позивачу.
Суд зазначив, що позивач об`єднав в одне провадження кілька вимог, що підсудні різним судам, і нема законних підстав для їхнього роз`єднання в окремі провадження таким чином, щоб після роз`єднання Верховний Суд як суд першої інстанції міг розглядати у самостійному провадженні позовні вимоги до Міністерства юстиції України, які цьому суду за правилами виключної підсудності не підсудні.
ОСОБА_1 не погодився із цим рішенням суду і подав до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) апеляційну скаргу. Цю скаргу подав через суд першої інстанції, який її разом зі справою № 990/10/25 передав до Великої Палати.
Велика Палата перевірила апеляційну скаргу ОСОБА_1 і встановила, що скарга відповідає вимогам КАС України та подана в порядку, передбаченому статтею 297 цього Кодексу. 
Підстав для залишення апеляційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті апеляційного провадження немає.
Керуючись статтями 119, 292, 300, 301, 304 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду 
УХВАЛИЛА:
Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 лютого 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, від імені якої виступають Верховна Рада України, Президент України Зеленський Володимир Олександрович, Головне управління Пенсійного фонду України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Міністерство юстиції України, Міністерство соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Установити п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу й роз`яснити, що до відзиву на апеляційну скаргу додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Направити копії цієї ухвали скаржнику, відповідачам разом з копією апеляційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                         М. І. Гриців
Судді:                                     О. О. Банасько                                              О. В. Кривенда
О. Л. Булейко                                                М. В. Мазур
Ю. Л. Власов                                                 С. Ю. Мартєв
І. А. Воробйова                                             С. О. Погрібний
О. А. Губська                                                І. В. Ткач
Ж. М. Єленіна                                               О. С. Ткачук
Л. Ю. Кишакевич                                         В. Ю. Уркевич
В. В. Король                                                  Є. А. Усенко
С. І. Кравченко                                             Н. В. Шевцова