УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
01 січня 2025 року
м. Київ
 
справа № 331/5324/24
провадження № 61-17107ск24 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» 
на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2024 року 
та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 листопада 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу,
ВСТАНОВИВ :
У серпні 2024 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» 
(далі - АТ «Укрзалізниця») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 
про відшкодування майновоїшкоди в порядку регресу.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2024 рокупозовну заяву АТ «Укрзалізниця» до ОСОБА_1 про відшкодування 
майнової шкоди в порядку регресу повернуто особі, яка її подала.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 28 листопада 2024 року апеляційну скаргу АТ «Укрзалізниця» залишено без задоволення. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2024 року залишено 
без змін. 
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції, з висновками якої погодився 
суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позовна заява подана 
від імені АТ «Укрзалізниця» та підписана представником Дригіною І. М., однак 
до матеріалів справи не додано жодних документів, які підтверджують 
її повноваження.
23 грудня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» 
АТ «Укрзалізниця» подано касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на розгляд до суду першої інстанції.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.
Згідно з частиною сьомою статті 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Згідно з частиною третьою статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно 
від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно 
до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Відповідно до частини першою статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені зокрема довіреністю юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю 
або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Відповідно до статті 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що АТ «Укрзалізниця» звернулося 
до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майновоїшкоди в порядку регресу в сумі 118 124,46 грн та суму сплаченого судового збору в розмірі 
2 422,4 грн.
Позовна заява подана через підсистему «Електронний суд» від імені адвоката Дригіної І. М., яка діє на підставі свідоцтва, виданого Радою адвокатів Донецької області 29 січня 2020 року на підстав рішення від 24 грудня 2019 року, 
що підтверджується інформацією, зазначеною в Єдиному державному реєстрів адвокатів України, що є в загальному доступі.
До позовної заяви додано довіреність від 12 квітня 2022 року АТ «Українська залізниця» на керівників, заступників філій товариства на здійснення відповідних дій від імені та в інтересах довірителя; поштову накладну; опис поштового вкладення; платіжне доручення на сплату судового збору; накази 
ОСОБА_2; копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; 
платіжні інструкції на виплати сум за вимушений прогул, податків з цих сум, судового збору за рішенням суду; рішення суду першої та апеляційної інстанціях 
у справі № 511/960/22; накази ОСОБА_1
Суд апеляційної інстанції встановив, що до позовної заяви додано довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 
від 12 квітня 2022 року, зареєстровано в реєстрі за № 131, якою 
АТ «Укрзалізниця» уповноважує начальника виробничого підрозділу 
ОСОБА_1, або заступника начальника виробничого підрозділу ОСОБА_3, або  ОСОБА_4, або ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які мають право діяти за умови дотримання правил, встановлених Положенням про Філію, здійснювати дії, пов`язані з діяльністю виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна Філії.
Тобто, зазначеною довіреністю не підтверджено повноваження адвоката Дригіної І. М., як представника АТ « Українська залізниця».
Запорізький апеляційний суд вірно зазначив, що посилання заявника на те, 
що суд першої інстанції мав змогу додатково пересвідчитися у наявності повноважень у адвоката Дригіної І. М. на представництво інтересів 
АТ «Укрзалізниця», оскільки Жовтневим районним судом м. Запоріжжя попередньо розглядалась справа № 523/18031/23, участь в якій приймали 
ті самі сторони і суддя, не заслуговують на увагу, оскільки суд не зобов`язаний сам збирати докази, що порушить принцип змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції стосовно того, що посилання на те, що суд мав би застосувати положення частини першої статті 185 ЦПК України та залишити позовну заяву без руху, а не повертати її 
не заслуговують на увагу, оскільки дані положення застосовуються у випадку, якщо представником додано документ, який на думку позивача, підтверджує його повноваження на подання та підписання позовної заяви і у суду виникли сумніви в тому, що даний документ на підтвердження повноважень представника 
є недостатнім. Проте, в цій справі, адвокат Дригіна І. М. взагалі не надала 
жодного документу на підтвердження повноважень на підписання позовної заяви та звернення з позовною заявою до суду від імені та в інтересах позивача.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26 лютого 
2020 року у справі № 185/2794/19 (провадження № 61-15882св19).
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами 
для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд 
у  порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє 
у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є  необґрунтованою.
Верховний Суд зазначає, що повернення позовної заяви не позбавляє заявника права подати нову позовну заяву, оформлену відповідно до вимог статті 185 ЦПК України.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, 
що касаційна скарга АТ «Укрзалізниця» на ухвалу Жовтневого районного суду 
м. Запоріжжя від 03 вересня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 листопада 2024 року є необґрунтованою, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Жовтневого районного суду 
м. Запоріжжя від 03 вересня 2024 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 листопада 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                       Б. І. Гулько
 
Г. В. Коломієць
 
Д. Д. Луспеник