ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
 
25 лютого 2025 року
м. Київ
 
справа № 676/3055/24
провадження № 61-17154св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., 
Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Подільський цемент»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення 
Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області 
від 05 липня 2024 року у складі судді Вдовичинського А. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П`єнти І. В.
Короткий зміст вимог позову
1.            У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області із позовом доАкціонерного товариства «Подільський цемент» (далі - АТ «Подільський цемент») про перерахунок та виплату заробітної плати, надбавки за вислугу років на залізничному транспорті.
2.            Позов мотивував тим, що у період з 1988 року по 09 січня 2024 року він працював у Кам`янець-Подільському цементному заводі, який в подальшому змінив назву на АТ «Подільський цемент», на посадах: складача поїздів транспортно-пакувального цеху; помічника машиніста виробництва; машиніста тепловоза дільниці «Залізничних перевезень». 
3.            Наказом підприємства №20-к від 09 січня 2024 року його звільнено з роботи.
4.            Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовлено йому в призначенні пенсії за вислугою років на залізничному транспорті згідно з пунктом «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
5.            Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду 
від 01 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи: з 24 лютого 1989 року по 17 січня 2000 року - помічником машиніста тепловоза, складачем поїздів транспортно-пакувального цеху, 
з 17 січня 2000 по 12 листопада 2002 року - помічником машиніста тепловоза, складачем поїздів виробництва «Товарно-пакувального і підготовки виробництва», з 12 листопада 2002 року по 01 жовтня 2004 року - складачем поїздів (з в.о. помічником машиніста тепловоза виробництва ЗПіПВ), 
з 01 жовтня 2004 року по 03 вересня 2006 року - складачем поїздів виробництва ЗПіПВ, з 12 жовтня 2017 року по 01 січня 2023 року, провести перерахунок усього стажу за вислугу років з урахуванням зарахованого за цим рішенням, та вирішити питання призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 52, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (справа 
№ 560/13884/23).
6.            Вважає, що має право на отримання надбавки за вислугу років відповідно до Положення про порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємств і організацій залізничного транспорту, затвердженого наказом генерального директора акціонерного товариства «Укрзалізниця» від 28 грудня 2001 року № 743-Ц (далі - Положення № 743-Ц). 
7.            Зазначає, що звертався до АТ «Подільський цемент» із заявами про нарахування та виплату надбавки за вислугу років, однак на вказані заяви отримав відмову.
8.            У зв`язку із зазначеним просив суд зобов`язати АТ «Подільський цемент» провести нарахування і виплату йому з урахуванням проведених виплат надбавки за вислугу років із розрахунку: з 19 грудня 1997 року - 15% від місячної тарифної ставки (посадового окладу), з 01 березня 2004 року - 20% від місячної тарифної ставки (посадового окладу), з 01 березня 2009 року - 25% від місячної тарифної ставки (посадового окладу), з 24 березня 2009 року - 30% від місячної тарифної ставки (посадового окладу), з 24 лютого 2014 року по 09 лютого 
2024 року - 40% від місячної тарифної ставки (посадового окладу).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
9.            Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено 
в повному обсязі.
10.         Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що Положення № 743-Ц є локальним нормативним актом, у зв`язку із чим його дія не поширюється на працівників АТ «Подільський цемент».
11.         При цьому міськрайонний суд зауважив, що ОСОБА_1 звернувся до суду із порушенням строку, встановленого частиною першою статті 233 КЗпП України, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
12.         Постановою Хмельницького апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області 
від 05 липня 2024 року залишено без змін.
13.         Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд погодився із висновками міського суду стосовно неможливості застосування до спірних правовідносин Положення № 743-Ц, оскільки останнє відноситься до локальних нормативних актів та регулює порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємств і організацій виключно залізничного транспорту, а матеріали справи, в свою чергу, не містять доказів належності АТ «Подільський цемент» до підприємств залізничного транспорту.
14.         Крім того, апеляційний суд у змісті постанови зауважив, що колективним договором між правлінням АТ «Подільський цемент» і профспілковим комітетом на 2019-2022 роки не передбачено виплату працівникам підприємства надбавок на підставі Положення № 743-Ц.
15.         Додатково апеляційний суд зазначив, що договором про експлуатацію залізничної під`їзної колії, укладеним 18 серпня 2023 року між акціонерним товариством «Укрзалізниця» та АТ «Подільський цемент», не врегульовано питання оплати праці працівників АТ «Подільський цемент».
16.         При цьому апеляційний суд виснував про помилковість посилань міськрайонного суду на порушення позивачем строку, визначеного частиною першою статті 233 ЦПК України на звернення до суду із позовом, водночас вказав, що таке посилання не призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції
17.         У грудні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року у вказаній справі.
18.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи та надано строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
19.         У касаційній скарзі  ОСОБА_1 ,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник вказує відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), а також порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме: недослідження зібраних в справі доказів; необґрунтоване відхилення клопотань про витребування доказів та зупинення провадження в справі (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
20.         Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах із відповідачем (АТ «Подільський цемент»), виконував роботу на залізничних лініях (коліях) як відповідача, так і на лініях регіональної філії «Південно-Західної залізниці», відтак, як працівник підприємства залізничного транспорту, має право на виплату надбавки за вислугу років.
21.         Також посилається на те, що судом першої інстанції протиправно відмовлено у задоволенні його клопотання про витребування у відповідача доказів, необхідних для правильного вирішення справи.
22.         Крім того, вказує, що апеляційним судом протиправно відмовлено у його клопотанні про зупинення провадження у справі та направлення справи як зразкової на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
23.         У січні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив АТ «Подільський цемент» на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому вказано, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими.
24.         Звертає увагу касаційного суду, що суди попередніх інстанцій у змісті оскаржуваних рішень дійшли обґрунтованого висновку, що Положення № 743-Ц є локальним нормативно-правовим актом, до сфери регулювання якого входять підприємства Укрзалізниці. Крім того, Положення № 743-Цне має статусу нормативно-правового акту.
25.         Також зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив 
у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, оскільки докази, які просив витребувати ОСОБА_1 , не містять відомостей, які б підтверджували чи мали інше значення для вирішення справи.
26.         Додатково АТ «Подільський цемент» звертає увагу касаційного суду, що Хмельницьким апеляційним судом неправильно визначено строк звернення до суду, оскільки, на переконання заявника відзиву, апеляційним судом помилково застосовано зміст статті 238 КЗпП України, хоча спеціальною нормою, яка регулює строк звернення до суду для вирішення трудових спорів 
є стаття 233 КЗпП України.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
27.         Спірні правовідносини у справі виникли з приводу права позивача на перерахунок та виплату заробітної плати, а також надбавки за вислугу років як працівника підприємства залізничного транспорту.
28.         Згідно з частиною сьомою статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, а відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору, на підставі укладеного трудового договору.
29.         Статтею 36 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на участь у професійних спілках з метою захисту своїх трудових і соціально-економічних прав та інтересів. Професійні спілки є громадськими організаціями, що об`єднують громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної діяльності.
30.         Відповідно до статей 10, 11, 13 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів; укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають права юридичної особи; колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.
31.         Згідно зі статтею 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород й інших заохочувальних та компенсаційних і гарантійних виплат установлюються підприємствами в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) й територіальними угодами.
32.         Підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників (абзац перший статті 9-1 КЗпП України).
33.         Звертаючись до суду із вказаним вище позовом, ОСОБА_1 зазначав, що з 18 липня 1988 року перебував у трудових відносинах із відповідачем. 
34.         За період роботи працював на посадах: складача поїздів транспортно-пакувального цеху, помічника машиніста виробництва, машиніста тепловоза дільниці «Залізничних перевезень», таким чином вважав, що має право на отримання надбавки за вислугу років відповідно до Положення № 743-Ц як працівник залізничного транспорту.
35.         Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що Положення № 743-Ц, яким регулюється порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам підприємств і організацій залізничного транспорту, відноситься до локальних нормативних актів, відтак не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
36.         Такий висновок судів попередніх інстанцій є обґрунтованим виходячи з наступного.
37.         Відповідно до пункту 1 Положення про Державну адміністрацію залізничного транспорту України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 року № 262, Державна адміністрація залізничного транспорту (Укрзалізниця) є органом управління залізничним транспортом загального користування, підвідомчим Мінінфраструктури. До сфери управління Укрзалізниці входять Донецька, Львівська, Одеська, Південна, Південно-Західна та Придніпровська залізниці, також інші об`єднання, підприємства, установи 
і організації залізничного транспорту за переліком, визначеним Мінінфраструктури.
38.         Судами попередніх інстанцій встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження належності АТ «Подільський цемент» до таких підприємств.
39.         Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено та не оспорюється сторонами, що основним видом діяльності АТ «Укрзалізниця» є вантажний залізничний транспорт (Класифікація видів економічної діяльності (далі - КВЕД) 49.20).
40.         Відповідно до статті 1 Закону України «Про залізничний транспорт», підприємства залізничного транспорту - суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері залізничного транспорту.
41.         АТ «Подільський цемент» є юридичною особою, основним видом діяльності якого є виробництво цементу (КВЕД 23.51), інші види діяльності (КВЕД: 08.11, 46.90, 49.31, 49.41, 38.32, 69.20, 52.29, 52.21, 08.12, 38.11, 39.00, 62.02, 62.03, 62,09, 38.21, 46.77). Таким чином, діяльність відповідача не пов`язана із вантажним залізничним транспортом (КВЕД 49.20). Крім того, 
АТ «Подільський цемент» відповідно до визначених КВЕД не провадить діяльність у сфері залізничного транспорту.
42.         Положенням № 743-Ц передбачалась виплата надбавки за вислугу років працівникам підприємств і організацій залізничного транспорту, що встановлювалась залежно від безперервного стажу роботи на підприємствах, організаціях та структурних підрозділах залізничного транспорту і провадилась після одного року роботи на підприємствах, організаціях і структурних підрозділах залізничного транспорту, зокрема, працівникам лікувально-оздоровчих, оздоровчих закладів, закладів фізичної культури і спорту, культурно-просвітних закладів, які утримуються за рахунок основної діяльності залізниць і оплата їх праці проводиться згідно з наказом Укрзалізниці.
43.         Згідно з пунктом 1.3 Положення № 743-Цнадбавка за вислугу років не виплачується працівникам підприємств торгівлі і громадського харчування, закладів освіти, охорони здоров`я, та працівникам інших підрозділів, які не входять до основної діяльності залізниць або оплата їх праці провадиться не за наказами Укрзалізниці.
44.         Колективним договором між правлінням АТ «Подільський цемент» і профспілковим комітетом на 2019-2022 роки не передбачено виплату працівникам підприємства надбавок на підставі Положення № 743-Ц (Т.1, 
а.с. 127-146).
45.         При цьому, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо безпідставності посилань позивача на ненадання судами оцінки договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії № 4067 (далі - договір                        № 4067), укладеному 18 серпня 2023 року між АТ «Укрзалізниця» та 
АТ «Подільський цемент», оскільки зазначеним договором не врегульовані питання оплати праці працівників АТ «Подільський цемент» (Т.1., 69-71).
46.         За умовами договору № 4067 АТ «Укрзалізниця» експлуатує під`їзну колію, власником якої є АТ «Подільський цемент» та яка, в свою чергу, є продовженням колії № 3 станції Гуменці регіональної філії Південно-Західна залізниця і обслуговується власним локомотивом.
47.         Відповідно до статті 1 Закону України «Про залізничний транспорт», під`їзні колії - залізничні колії, які призначені для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств, організацій та установ у взаємодії із залізничним транспортом загального користування;
48.         Частиною першою статті 21 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що відносини підприємств залізничного транспорту з власниками залізничних під`їзних колій, порядок і умови експлуатації цих колій, обігу рухомого складу, що не належить до залізничного транспорту загального користування, визначаються Статутом залізниць України та укладеними на його основі договорами.
49.         Таким чином, обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій щодо неможливості застосування до спірних правовідносин Положення 
№ 743-Ц.
50.         Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
51.         Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
52.         Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
53.         Враховуючи наведене, суди на підставі належним чином оцінених доказів дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, з огляду на їх недоведеність та необґрунтованість.
54.         Доводи касаційної скарги про неправомірність відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання позивача про витребування у відповідача документів, а саме копій колективних договорів за період з 1997 року по 
2019 рік, інформації щодо виконання умов договору від 18 серпня 2023 року укладеного між АТ «Українська залізниця» та АТ «Подільський цемент», договорів про залізничні перевезення між АТ «Українська залізниця» та 
АТ «Подільський цемент» з 19 грудня 1997 року по 18 серпня 2023 року та інформацію щодо виконання умов за вказаними договорами за період 
з 19 грудня 1997 року по 18 серпня 2023 року, про витребування у відповідача довідки про заробітну плату позивача з урахуванням виконаної ним роботи, норм часу, виробітку на залізничних лініях (коліях) АТ «Подільський цемент» та на лініях регіональної філії «Південно-Західної залізниці» за період з 19 грудня 
1997 року по 18 серпня 2023 року не заслуговують на увагу, оскільки, як зазначалось судом першої інстанції, в обґрунтування підстав позову, ОСОБА_1 посилався виключно на Положення № 743-Ц.
55.         Також не заслуговують доводи касаційної скарги стосовно необґрунтованого відхилення клопотання про зупинення провадження у справі з огляду на наступне.
56.         Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 порушив перед судом апеляційної інстанції клопотання про передачу справи до Великої Палати Верховного Суду та про зупинення провадження у справі до закінчення її перегляду Великою Палатою Верховного Суду як зразкової.
57.         Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16 серпня 2024 року заявникові роз`яснено, що суд апеляційної інстанції відповідно до статті 374 ЦПК України не має повноважень для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та, як наслідок, про відсутність підстав для зупинення провадження у справі.
58.         Повноваження суду апеляційної інстанції передбачені статтею 374 ЦПК України.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 
2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-7 частини першої цієї статті.
59.         Таким чином, у суду апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду справи відсутні повноваження для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та, як наслідок, зупинення провадження у справі з підстав, передбачених статтею 252 ЦПК України. Доводи касаційної скарги щодо необґрунтованого відхилення клопотання позивача, в свою чергу, на увагу не заслуговують, оскільки не свідчать про порушення Хмельницьким апеляційним судом норм процесуального законодавства.
60.         Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
61.         Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
62.         Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
63.         Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.            Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 липня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                             Н. Ю. Сакара
Є. В. Синельников
В. В. Шипович