ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року	Львів	Справа № 380/3307/24 пров. № А/857/21411/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Коваля Р.Й., Гуляка В.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року (судді Качур Р.П., ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження у м. Львів) у справі №380/3307/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.02.2024 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у якій просить визнати протиправним та скасувати рішення № 913060821717 від 10.01.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням пенсії по віку, визнати протиправними та скасувати рішення № 913060821717 від 03.03.2021 від 25.05.2021, від 22.02.2022, від 19.06.2022, від 26.02.2023, від 12.01.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з 01.03.2021 року, обчисливши розмір пенсії згідно із статтями 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням такої пенсії, а саме: за 2018-2020 роки, та провести індексацію її заробітної плати з 01.03.2022, і з 01.03.2023 року, виходячи середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням такої пенсії - за 2018-2020 роки. Виплату провести з врахуванням фактично виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням адвокат Лебідко Юзефа Іванівна в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Вказує серед іншого, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 21 серпня 2014 р., яку вона одержувала до 01.03.2021, яка була обчислена в розмірі 80% від заробітної плати 3469,20 грн. та становила 2428, 44 грн. З 01.03.2021 її було переведено без її згоди та без подачі заяви про переведення на пенсію по віку відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виходячи з норм ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсій» у зв`язку з тим, що за пробним варіантом пенсія за зазначеним Законом ставала вищою від одержуваної нею пенсії по віку як державного службовця. І зокрема, пенсія державного службовця становила 2838.74 грн. При переведенні її на пенсію по віку за ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 01.03.2021 становила 2856, 36 грн. (тобто вища на грн.) і це з урахуванням надбавок за понаднормовий стаж 141,52 грн. та підвищення на 5% - 136,04 грн., а взагалі основний розмір пенсії за віком обчислено в розмірі 2386, 65 грн. із зарплати 6917,83 грн. Визначення цієї величини здійснювалося на підставі середньої зарплати в Україні за 2014-2016 рр. 08 січня 2024 р. ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про обчислення їй пенсії по віку за ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно за правилами частин першої та другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Рішенням № 913060821717 від 10.01.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області їй відмовлено у перерахунку пенсії по віку відповідно до норм ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На запит адвоката про копію документів в пенсійній справі Листом від 23.01.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надаючи копії документів, повідомило наступне: - що і з 21 серпня 2014 р. ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», - що з 01.03 2021 р. її переведено на пенсію по віку відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу 34 роки 06 місяців, 14 днів (коефіцієнт страхового стажу 0,35250 та заробітної плати за період роботи з 01.07.2000 по 31.0.2014 р. Для розрахунку розміру пенсії застосовувався показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2014-2016 роки, тобто - 3764, 40 грн. Відповідно до Рішення № 913060821717 від 03.03.2021 про переведення 01.03.2021 на пенсію по віку відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір заробітної плати становить 6917,83 грн. для обчислення пенсії з застосовувався показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2014-2016 роки, з урахуванням осучаснення зарплати в жовтні 2017 року на величину 1,441557, відповідно 3764,40 грн х 1, 441557 = 5426,60 грн., а тому пенсія становить: ( (5426,60 грн. х.1. 27480 (індивідуальний коефіцієнт зарплати) = 6917,83 грн. 0,35250 ) = 2386, 65 грн. - основний розмір + надбавки, всього 2636,41 грн. Детально це розписано в розрахунку заробітної плати до зазначеного рішення. Відповідно до Рішення № 913060821717 від 22.02.2022 з 1.03 2022 р. розмір заробітної плати проіндексовано на величину, 1,266 = 7886,32 грн( 6917,83 х1,266) = 7886,32 грн х) = 2779,93, грн. - основний розмір пенсії + надбавки, всього 3085,12 грн. Детально це розписано в розрахунку заробітної плати до зазначеного рішення. Відповідно до Рішення № 913060821717 від 26.02.2023 з 1.03 2023 р. розмір заробітної плати проіндексовано на величину, 1,197 (7886,32 грн х 1, 197) та становить 9439,93, 60 грн., пенсія =3327,58 грн. - основний розмір + надбавки, всього 3681,80 грн., Детально це розписано в розрахунку заробітної плати до зазначеного рішення. Середня заробітна плата по Україні за 2018-2020 роки становить 9118,81 грн. Якби при переведенні з 01.03.2021 їй було взято показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2018-2020 роки, а саме 9118,81 грн., то основний розмір пенсії при індивідуальному коефіцієнті заробітної плати 1,27480 та коефіцієнті трудового стажу 0,0,35250 (які визначені відповідачем і не оспорюються) становив би: з 01.03.2021; зарплата 9118, 81 грн. х 1,27480 = 11624,66 грн.; пенсія (основний розмір) =11624,66 грн. 0,35250 = 4097, 69 грн.; з 01.03.2022р. зарплата :11624,66 грн. х 1, 266 = 14716,82 грн.; пенсія = 14716,82 грн. х 0,35250 =5187, 67 грн.; з 01.03.2023 р. зарплата 14716,82 грн. х 1,197 =17616,03 х 0.34500 = 6077,53грн.; пенсія 17616,03 грн х 0,35250 = 6209,65 грн. Призначена таким чином пенсія з заробітної плати за 2014-2016 роки 7082,47 грн. в подальшому індексувалася з неналежної заробітної плати, що підтверджується рішеннями в пенсійній справі. Зокрема за рішенням від 22.02.2022 в наслідок індексації з 01.03.2022 розмір заробітку збільшено до 7886,32 грн., а рішенням від 26.02.2023 році - з 01.03. 2023 - до 9439 93 грн. Беручи до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин таке рішення є протиправними, що позбавляють на пенсійне забезпечення в розмірі, передбаченому законодавством України. Судом не взято до уваги правову позицію Верховного Суду , де зокрема в останній постанові в справі № 460/51067/22 від 10.06.2024.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.
Адвокат Лебідко Юзефа Іванівна направила до апеляційного суду заяву у зв`язку з відзивом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в справі №380/3307/24 в якій вказує, що відзив на апеляційну скаргу містить неправдиву інформацію щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 .
Згідно статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до статті 311 КАС України призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 21.08.2014 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
Розмір пенсійних виплат позивачки станом на 01.10.2017 складав 2428,44 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» за матеріалами пенсійної справи позивачку у зв`язку з доцільністю переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058. Пенсію обчислено при загальному страховому стажі 34 рік 06 місяців 14 днів (стаж обчислено до 31.07.2014). Коефіцієнт страхового стажу - 0,34500 ((414/100* 12)* 1). Середньомісячний заробіток, обчислений із заробітної плати з 01.07.2000 по 31.07.2014, становить 6917,83 грн. Індивідуальний коефіцієнт заробітку - 1,27480. Розмір заробітку для обчислення пенсії, із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки (2014 - 2016) - 3764,40 грн, збільшеного на коефіцієнти 1,17 х 1,11 х 1,11, відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, від 01.04.2020 № 251 “Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році”, від 22.02.2021 № 127 “Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році”, становить 5426,60 грн. Розмір пенсійних виплат позивачки з 01.03.2021 склав 2636,41 грн. Відповідно до абз. 5 п. 4 ст. 42 Закону № 1058 проведено перерахунок пенсії, внаслідок чого розмір пенсійних виплат з 01.04.2021 - 2709,88 грн. Пенсію обчислено при загальному страховому стажі 35 рік 03 місяців 28 днів (по 30.09.2018). Коефіцієнт страхового стажу - 0,35250 ((423/100* 12)* 1). Відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” розмір пенсійних виплат з 01.07.2021- 2714,13 грн., 01.12.2021 - 2718,13 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” проведено індексацію пенсії (збільшено на коефіцієнт 1,14), внаслідок якого розмір пенсійних виплат заявниці (при середньомісячному заробітку - 6186,32 грн.) з 01.03.2022 склав 3085,12 грн. Відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” розмір пенсійних виплат з 01.07.2022 - 3089,77 грн, з 01.12.2022 - 3093,07 грн. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” проведено індексацію пенсії (збільшено на коефіцієнт 1,197), внаслідок якого розмір пенсійних виплат заявниці (при середньомісячному заробітку - 7405,03 грн з 01.03.2023 склав 3681,80 грн: Розмір пенсії за віком (ст.27) (9439,93 * 0,35250) - 3327,58 грн. Доплата за понаднормовий стаж (ст. 28 ч. 1. абз. 2) (за 5 років) - 104,65 грн. Підвищення ст. 29 ч. 3 (7,5%) - 249,57 грн.
Позивачка 08.01.2024 подала заяву про працевлаштування, а також про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV. 
Заява опрацьовувалась за екстериторіальним принципом Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та прийнято рішення від 11.01.2024 № 913060821717 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Позивачка, не погоджується із такими діями відповідачів та вважаючи, що у неї наявні підстави для застосування при обчисленні пенсії середньої заробітної плати та врахування при призначенні пенсії заробітної плати за період 2018-2020 роки, а тому звернулася із цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно не застосовано розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Зі змісту статті 5 Закону №1058-IV слідує, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (частина 1 статті 10 Закону №1058-IV).
За приписами частини 2 статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Згідно з частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.
Згідно із пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.
З аналізу зазначених вище норм законодавства слідує, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.
Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 21.08.2014 року та отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».
Пенсія державного службовця є різновидом пенсії за віком, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку.
З 01.03.2021 позивачку переведено з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України “Про державну службу” на пенсію за віком, призначену за нормами Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Як встановлено судом із матеріалів справи позивачку з 01.03.2021 переведено на той самий вид пенсії (за віком), хоча й за нормами іншого закону без її заяви, відповідно ОСОБА_1 погодилася з автоматичним переведенням її на пенсію за Законом №1058-IV, а тому колегія суддів вважає, що оскільки мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України “Про державну службу” на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком (відповідно до Закону України “Про державну службу”).
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 29.11.2022 у справі № 560/4589/21, від 18.05.2023 у справі № 560/19830/21, від 27.06.2023 у справі № 500/4392/22, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
Доводи скаржника про те, що оскаржуване рішення ухвалене без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 10.06.2024 справа № 460/51067/22 є помилковими, оскільки як вказано в пункті 14 постанови Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 10.12.2024 у справі №500/4386/22: зокрема, у справах № 185/2603/17, № 528/639/17, № 460/51067/22 саме позивачі зверталися до органу Пенсійного фонду України із заявами про переведення їх з пенсії за віком згідно із Законом № 3723-ХІІ на пенсію за віком згідно із Законом № 1058-ІV, з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії. А я встановлено судом вище позивачку переведено з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України “Про державну службу” на пенсію за віком, призначену за нормами Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” автоматично.
Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27 березня 2018 року у справі № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25 квітня 2018 року у справі № 925/3/7, пункт 40 постанов від 25 квітня 2018 року у справі № 910/24257/16). Такі ж висновки були викладені і в постановах Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 910/8956/15 та від 13 вересня 2017 року у справі № 923/682/16.
Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц).
Підсумовуючи все вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України та обставин справи, висновків Верховного Суду, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та перерахунку з виплатою пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.03.2021 обчисливши розмір пенсії згідно із статтями 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням такої пенсії, а саме: за 2018-2020 роки, та проведення індексації її заробітної плати з 01.03.2022, і з 01.03.2023 року, виходячи середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року призначенням такої пенсії - за 2018-2020 роки, таким чином, висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та всебічного дослідження матеріалів справи, правильного застосування норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Ці висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду у постанові від 16.12.2024 у справі №500/4386/22.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у справі №380/3307/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

                  Головуючий суддя                                          Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                                Р.Й. Коваль

                                                                                            В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 10.01.2025