ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 688/3972/24
Провадження № 22-ц/820/308/25
Хмельницький апеляційний суд
 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В., 
розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 688/3972/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в :
У серпні 2024 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 06 грудня 2023 року в розмірі 48517 грн 91 коп, яка складається з наступного: 37 981 грн 82 коп - заборгованість за кредитом та 10 536 грн 09 коп - заборгованість по відсоткам, яка утворилася станом на 15 серпня 2024 року, а також 3028 грн. судового збору.
Свої вимоги банк обґрунтовував тим, що 06 грудня 2023 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент –Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. В цей же день відповідачем підписано Заяву щодо встановлення кредитного ліміту на підставі якої відповідачу відкрито поточних рахунок, встановлено на нього кредитний ліміт та видано платіжну картку, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Підписані ОСОБА_1 документи містять всі суттєві умови кредитування, строк, розмір процентів, максимальний розмір кредиту, тощо. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Відповідно до п.п.2.1.1.1.3 Умов та Правил, Клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.
Окрім того, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ «Акцент –Банк» разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.
АТ «Акцент -Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач належним чином умови договору не виконував, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, банку не повертав, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором. Тому, станом на 15 серпня 2024 року у відповідача виникла заборгованість за договором у розмірі 48 517 грн 91 коп, яка складається з наступного: 37 981 грн 82 коп - заборгованість за кредитом та 10 536 грн 09 коп - заборгованість по відсоткам, вказану суму заборгованості банк просив стягнути з відповідача на свою користь.
Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість в сумі 37 981 грн 82 коп та 2370 грн витрат по сплаті судового збору, в решті позовних вимог –відмовлено.
Не погоджуючись із таким рішенням, АТ «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю та вирішити питання щодо сплати судового збору.
Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. 
Посилається, що суд першої інстанції не врахував, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» підтвердив факт ознайомлення  з Умовами та правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому знайомитися із змінами до них. Крім того, відповідач користувався кредитними коштами та сплачував періодичні платежі по кредиту, тому банк має право на стягнення відсотків за користування кредитними коштами, відповідно до ст. 1048 ЦК України. Також, на думку апелянта, навіть в разі непідписання позичальником Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів, позичальник все одно отримав кредитну картку та користувався кредитним коштами, а тому мав сплачувати і проценти за користування коштами, розмір яких повинен бути стягнутий, виходячи із розміру облікової ставки Національного банку України. Апелянт зауважує, що в матеріалах справи наявні не лише Тарифи із сайту Банку та Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», а і заява щодо встановлення кредитного ліміту, в якій чітко зазначені всі обговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та інші умови кредиту. Заява підписана боржником за допомогою електронного підпису. Щодо сумнівів суду відносно розрахунку заборгованості, то вони є необґрунтованими, адже на підтвердження вірності розрахунку Банк надав банківську виписку. 
Рішення суду в частині стягнення з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 37 981 грн 82 коп апеляційному порядку не оскаржено та в силу вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 06 грудня 2023 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. 
Згідно із заявою щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 06 грудня 2023 року звернувся до А-Банку із заявою щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком та просив відкрити йому поточний рахунок НОМЕР_1 на умовах визначених у заяві. 
В заяві сторони погодили наступні умови: вид кредиту - кредитний ліміт на поточний рахунок, мета отримання кредиту – споживчі цілі; пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,00001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4% на місяць. Строк кредитування – 240 місяців. Порядок погашення - щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 4% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн й не більше повного розміру заборгованості за договором про споживчий кредит. 
Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки за картками, виданої АТ «Акцент -Банк» вбачається, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано наступні картки: -№ НОМЕР_3 , строком дії до грудня місяця 2031 року; - № НОМЕР_4 строком дії до грудня 2031 року; - № НОМЕР_5 , строком дії до грудня 2031 року.
Згідно із довідки за лімітами ОСОБА_1 відповідно до договору № б/н від 06 грудня 2023 року за період з 06.12.2023 по 15.08.2024 року, було здійснено старт кредитного рахунку та встановлено кредитний ліміт у розмірі 38 000 грн.
Із виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , за період з 06.12.2023 року по 15.08.2024 року вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, періодично погашаючи заборгованість. 
За розрахунком банку, станом на 15 серпня 2024 року у відповідача виникла заборгованість за договором у розмірі 48 517 грн 91 коп, яка складається з наступного: 37 981 грн 82 коп - заборгованість за кредитом та 10 536 грн 09 коп - заборгованість по відсоткам.
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції зробив висновок про відсутність правових підстав щодо стягнення заборгованості за кредитом в повному обсязі, оскільки банк не довів, що надані ним Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи анкету - заяву та відповідно взявши на себе зобов`язання зі сплати зобов`язань по тілу кредиту та відсотків в обумовленому позивачем розмірі, тому відмовив у стягненні з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами в сумі 10 536 грн 09 коп.
Однак такий висновок суду не є цілком обґрунтованим, з огляду на наступне.
Звертаючись до суду з позовом, АТ «Акцент-Банк» посилався на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак належним чином взятті на себе зобов`язання за цим договором не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
На підтвердження вказаних обставин, АТ «Акцент-Банк» надав суду: анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 06 грудня 2023 року, розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 06 грудня 2023 року, станом на 15 серпня 2024 року, виписку по картці ОСОБА_1 , довідку про картки клієнта, довідку за карткою та лімітами, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», Тарифи користування кредитною карткою «Зелена».
Як вбачається з підписаної відповідачем Заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 06 грудня 2023 року, сторони погодили наступні умови: вид кредиту - кредитний ліміт на поточний рахунок, мета отримання кредиту – споживчі цілі; пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,00001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4% на місяць. 
Строк кредитування – 240 місяців.
Порядок погашення - щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 4% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн й не більше повного розміру заборгованості за договором про споживчий кредит. 
Крім того, сторонами передбачено сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту.
Таким чином, висновок суду щодо відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, не відповідає обставинам справи, з огляду на підписану ОСОБА_1 . Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 06 грудня 2023 року, які містить всі істотні умови кредитування. 
Також судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір та визначено строк його дії, в тому числі пільговий період користування кредитним лімітом, який становить до 62 днів, визначено пільгову ставку 0,00001%, та процентну ставку після закінчення пільгового періоду - 3,4% на місяць, 40,8% на рік. 
       Оскільки відповідачем допущено неналежне виконання умов кредитного договору, то банк має право на стягнення відсотків.
Згідно ст.ст. 76, 77, 79, 80, 81 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Звертаючись до суду з позовом АТ «Акцент-Банк», надав суду розрахунок заборгованості за період - з 06.12.2023 року по 13.08.2024 року, проте з наданого розрахунку вбачається, що поточна заборгованість за кредитом складає 48 517 грн 91 коп, при цьому розмір поточної процентної ставки протягом періоду, за який стягуються проценти за вказаний період, становить 44,4%.
Однак такий розмір процентної ставки не відповідає розміру, погодженому сторонами в заяві заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 06 грудня 2023 року
Таким чином, позивач, звернувшись до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості по відсоткам надав суду розрахунок заборгованості станом на 15 серпня 2024 року, при цьому розмір відсоткової ставки, визначений у Договорі в односторонньому порядку змінено банком.
       Іншого розрахунку банк не надав.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг у А-Банк, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді можливість збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за користування кредитними коштами.
Відповідний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верхового Суду у постанові від 03.07.2019 року, справа № 342/180/17, який відповідно до норм ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватись судом при застосуванні норм права при вирішенні спору у подібних правовідносинах.
За таких обставин колегія суддів, приходить до висновку, що розмір відсотків за користування кредитними коштами повинен бути розрахований в межах погодженої сторонами процентної ставки 3,4 % в місяць або 40,8 % річних та на строк дії договору, як це погоджено сторонами при укладенні кредитного договору. Однак банк не надав суду належного розрахунку заборгованості відповідно до погодженої процентної ставки.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що, виходячи з принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд позбавлений можливості самостійного витребування та збирання доказів по справі та надання оцінки обсягу доказів, який би був достатній для задоволення вимог позивача.
Для здійснення відповідного розрахунку заборгованості, з урахуванням конкретних обставин цієї цивільної справи, відповідно до погодженої процентної ставки необхідні спеціальні знання у відповідній галузі, тому суд позбавлений можливості самостійно здійснити відповідний розрахунок. 
Також колегія суддів зазначає, що підписання ОСОБА_1 паспорту споживчого кредиту також не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима, оскільки зі змісту цього документу вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
У розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.
Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою) та не заміняє собою відповідні умови договору кредиту (постанова Верховного Суду від 23.05.2022 року у справі №393/126/20).
Крім того, суд не бере до уваги твердження апелянта про можливість судом самостійно стягнути відсотки за користування кредитом на підставі норм ст. 1048 ЦК України на рівні облікової ставки Національного банку України.
Адже, АТ «Акцент-Банк», не заявляв вимоги про стягнення з відповідача процентів на рівні облікової ставки Національного банку України та не надало суду першої інстанції відповідного розрахунку заборгованості. За таких обставин з врахуванням принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу у суду були відсутні підстави для стягнення процентів у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Отже, слід прийти до висновку, що позовні вимоги в цій частині є недоведеними належними та допустимими доказами, з цих підстав слід відхилити доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно відмовив в задоволенні позову про стягнення відсотків по кредиту.
       В той же час висновки суду першої інстанції, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, є помилковими та такими, що не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду підлягає зміні з урахуванням мотивів відмови викладених у мотивувальній частині даної постанови. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.
Заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 листопада 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування коштами в редакції цієї постанови.
       Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 12 лютого 2025 року.

Судді                                         А.М. Костенко
        Р.С. Гринчук
       Т.В. Спірідонова