Справа № 164/327/24  Провадження №33/802/203/25 	Головуючий у 1 інстанції:Токарська І. С. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року                                                                 місто Луцьк

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судових засідань – Таровської А.А., захисника – адвоката Сопронюка Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Сопронюка Г.М., подану в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, на постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 12 лютого 2025 року, 
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12 лютого 2024 року о 10 год 53 хв, на вул. Луцькій у с. Маневичі, керував транспортним засобом марки «Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітке мовлення. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі–ПДР).
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, захисник Сопронюк Г.М. подав апеляційну скаргу, у якій вказує про її незаконність через неповноту дослідження доказів, установлення обставин у справі та застосування норм права. Стверджує, що розгляд даної справи відбувся як у його відсутності, так і особи, інтереси якої він представляє у суді, за відсутності даних про належне їх сповіщення щодо часу та місця розгляду даної справи у суді, що позбавило його, як захисника, процесуальної можливості реалізувати право на захист та належний розгляд даної справи у судовому порядку. Суддя також безпідставно, на його думку, відмовила у об`єднані матеріалів адміністративних справ стосовно ОСОБА_1 . Відеозапис не значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, тому не може вважатись належним та допустимим доказом вини останнього. Матеріали справи не містять об`єктивних даних про те, що його огляд на стан сп`яніння було проведено у відповідності до чинного законодавства, а згідно висновку № 13 КНП «Маневицька БЛ» від 12 лютого 2024 року ОСОБА_1 був тверезий. Причина транспортного засобу під його керуванням була безпідставною. У зв`язку із цим, просить постанову судді першої інстанції від 12 лютого 2025 року стосовно нього скасувати і закрити провадження у справі.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Сопронюка Г.М., доходжу такого висновку.
Змістом адміністративних матеріалів стверджується, що розгляд даної справи у суді першої інстанції відбувся у відсутності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Сопронюка Г.М. 
Приймаючи рішення про розгляд даної справи у їх відсутності, суддя слушно звернула увагу на наявне у матеріалах даної справи клопотання захисника від 01 липня 2024 року про розгляд справи у його відсутності. Також у її матеріалах наявна письмова заява ОСОБА_1 про перенесення судового розгляду, призначеного на 04 лютого 2025 року, у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні. Однак, як вірно зазначено у постанові, будь-яких підтверджуючих документів у підтвердження даного факту, на день розгляду справи, до суду подано не було. 
Попередньо, захисником Сопронюком Г.М. неодноразово подавались письмові клопотання про її відкладення, що стало наслідком розгляду даних адміністративних матеріалів лише 12 лютого 2025 року, фактично у останній день процесуального строку накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст..130 КУпАП, визначеного ч. 6 ст. 38 КУпАП.
Окрім того, упродовж достатньо тривалого процесуального строку розгляду даної справи у суді, захисник не був позбавлений можливості реалізувати своє право на захист, проте, об`єктивно таким процесуальним правом не скористався. Більше того, така його поведінка є свідченням зловживання своїми правами та очевидно спрямована на затягування її розгляду, з метою уникнення відповідальності особою, права та інтереси якої він представляє. 
Беручи до уваги практику ЄСПЛ, а саме рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Тому, оцінюючи таку процесуальну поведінку ОСОБА_1 , який на розгляд даної справи не з`явився також і у апеляційному суді, його захисника – Сопронюка Г.М., вважаю, що її розгляд проведено у їх відсутності цілком на законних підставах що, у тому числі, узгоджується із положеннями ст. 268 КУпАП, тому підстав стверджувати про порушення права на захист, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Більше того, у кожному конкретному випадку, реалізація учасником будь-якого судового провадження процесуальних прав, якими він наділений, не повинна бути спрямована на зловживання такими правами, а сама лише формальна вказівка про судовий розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дає підстав для скасування законної за своїм змістом постанови судді. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали даної справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Сопронюка Г.М., доходжу такого висновку.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.
Відповідно до 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
?Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознакою правопорушення - відмова від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, повністю стверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами.
Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 496530 від 12 лютого 2024 року стосовно  ОСОБА_1 , у якому зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння, а також його пояснення з приводу відмови від проходження огляду через погане самопочуття, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, витребуваного за запитом суду, у яких продубльовано наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, на момент зупинки транспортного засобу, під його керуванням поліцейським, зокрема: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, а також зафіксовано відмову від проходження такого огляду, письмовим зобов`язанням не керувати транспортним засобом до його повного витверезення, довідкою інспектора САП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Марії ПРИХОДЬКО, якою стверджується факт видачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до інформаційної підсистеми «ГСЦ водійське посвідчення»  посвідчення водія серії  НОМЕР_2  з терміном його дії з 08 грудня 2023 року по 30 вересня 2025 року, що цілком підставно було враховано судом при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами,відеозаписом із нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліцейського, якийзначиться як додаток до протоколу та, попри заперечення захисника, з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП, є належним та незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття доказами вини ОСОБА_1 .
Даним відеозаписом зафіксовано реальні дані, починаючи з моменту зупинки транспортного засобу, до моменту оформлення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно останнього, які дозволяють із достатньою повнотою відтворити обставини вчиненого, який виявив бажання щодо проходження огляду на стан сп`яніння у лікарні, однак, перебуваючи біля приймального відділення КНП «Маневицька БЛ», від проходження огляду відмовився, пояснивши таку свою поведінку поганим самопочуттям.
Тому, такі його дії цілком підставно кваліфіковані поліцейськими, як відмова від проходження, відповідно до установленого порядку, огляду на стан сп`яніння (п. 2.5 ПДР). 
При цьому, поліцейськими дотримано визначеного законом та Інструкцією порядку проведення огляду на стан сп`яніння особи, яка керує транспортним засобом. 
Не спростовують правильних висновків судді і доводи апелянта про безпідставність зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 з тих міркувань, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не перебуває у прямому причинному зв`язку із обов`язком водія пройти, у встановленому законом порядку, відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а предметом доказування у даній справі є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, які окреслені диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП. Оскільки, користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія додаткові обов`язки, які пов`язані з необхідністю забезпечення безпечного використання транспортного засобу.
Зважаючи на диспозицію адміністративного правопорушення, вчинення якого ставиться ОСОБА_1 у провину, а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, консультативний висновок спеціаліста про не перебування його в стані алкогольного сп`яніння будь-якого юридичного впливу на правильно установлені судом обставини вчиненого, а відповідно і на висновки судді, за наслідками розгляду даної справи, немає. 
Тому, вважаю, факт порушення водієм в особі ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, правильно установленим поліцейськими та підтверджений судом.
Нових доказів, у спростування зазначених у постанові судді обставин, також надано не було, тому апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника Сопронюка Г.М., подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Маневицького районного суду Волинської області від 12 лютого 2025 року стосовно нього - без зміни. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: