П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/4620/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Матущак В.В. 
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
08 січня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Залімського І. Г.  Мацького Є.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з цим позовом, і просив:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій, області щодо нарахування та виплати їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п.7-1розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на день призначення пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області нарахувати та виплатити їй грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на день призначення пенсії за віком.
Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №254150028456 від 22.01.2024 щодо відмови в нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено пункту 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи позивача з 23.10.1992 по 01.02.1993, з 06.01.1998 по 30.11.2013, з 03.02.1993 по 31.12.1997, зазначений у трудової книжки серії НОМЕР_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2024 щодо призначення одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач  - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач з 12.11.2023 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV).
Згідно із записами трудової книжки від 18.02.1982 серії НОМЕР_1 в період роботи з 16.02.1982 позивач працювала на різних посадах в закладах охорони здоров`я.
Згідно наданої довідки від 28.11.2023 №18, виданої Комунальним некомерційним підприємством "Старокостянтинівський центр первинної медико-санітарної допомоги" Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області вказано, що позивач з 01.12.2013 по 21.05.2020 була переведена з Старокостянтинівської ЦРА ла посаду завідувач, лікар загальної практики - сімейний лікар амбулаторії ЗП/см 31.
Згідно довідки від 27.11.2023 №27-11/2023, виданої ТОВ "Клініка Свій лікар" позивач працює з 26.05.2020 по даний час та займає посаду лікар загальної практики сімейної медицини за основним місцем роботи.
16.01.2024 позивач звернулася до Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про нарахування та виплату грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено пункту 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №254150028456 від 22.01.2024 відмовлено в нарахуванні та виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, як це передбачено пункту 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з тим, що на момент звернення за призначенням пенсії заявниця працює в закладі, який не є закладом комунальної власності.
30.03.2024 позивач повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про виплату грошової допомоги у вигляді 10 пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
Вказана заява була розглянута згідно Закону України "Про звернення громадян" оскільки, не відповідає додатку 1 до Порядку.
За результатом розгляду поданої заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надало відповідь від 20.02.2024, в якій зазначило, що рішенням №254150028456 відмовлено у призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, оскільки спеціальний стаж, який дає право на призначення грошової допомоги складає 6 років 6 місяців, що є недостатнім (з 30 років необхідних).
До спеціального стажу що дає право на призначення грошової допомоги як працівнику охорони здоров`я не зараховано періоди роботи:
- з 23.10.1992 по 01.02.1993, з 06.01.1998 по 30.11.2013, оскільки в довідці від 30.11.2023 №91, виданої комунальним некомерційним підприємством "Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня", відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Крім того, в довідці зазначено по батькові " ОСОБА_2 ", що суперечить паспортним даним " ОСОБА_1 ";
- з 03.02.1993 по 31.12.1997, оскільки в довідці від 15.12.2023 №179-2/С-1841/2017, виданої Львівським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, а також відсутня інформація про форму, власності, дошкільного закладу (державна, комунальна);
- з 26.05.2020 по 27.11.2023 (дата видачі довідки) згідно довідки від 27.11.2023 №27-11/2023, виданої ТОВ "КЛІНІКА СВІЙ ЛІКАР", оскільки зазначений заклад не передбачений Переліком закладів установ охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови у призначенні грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, звернулася з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору та з урахуванням вимог ст. 308 КАС України переглядає рішення суду лише у частині, яка оскаржується, з огляду на наступне.
Так, за змістом пункту е статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення (в редакції чинній до внесення до неї змін законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII, які визнано неконституційними), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Згідно пункту 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж" (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі по тексту - Порядок №1191).
Положеннями пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Пунктом 5 Порядку №1191 встановлено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Нормами пункту 6 Порядку №1191 для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Приписами пункту 7 Порядку №1191 встановлено, що виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування будь-якого іншого виду пенсії.
З оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій слугувало те, що позивач не має 30 років роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.
В оскаржуваному рішенні зазначено, що в ході аналізу наданих документів, встановлено, що неможливо зарахувати до спеціального стажу періоди:
- з 23.10.1992 по 01.02.1993, з 06.01.1998 по 30.11.2013, оскільки в довідці від 30.11.2023 №91, виданої комунальним некомерційним підприємством "Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня", відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Крім того, в довідці зазначено по батькові " ОСОБА_2 ", що суперечить паспортним даним " ОСОБА_1 ";
- з 03.02.1993 по 31.12.1997, оскільки в довідці від 15.12.2023 №179-2/С-1841/2017, виданої Львівським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, а також відсутня інформація про форму, власності, дошкільного закладу (державна, комунальна);
- з 26.05.2020 по 27.11.2023 (дата видачі довідки) згідно довідки від 27.11.2023 №27-11/2023, виданої ТОВ "КЛІНІКА СВІЙ ЛІКАР", оскільки зазначений заклад не передбачений Переліком закладів установ охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
За змістом пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Записи в трудовій книжці позивача щодо відомостей про роботу внесені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.
Записи про періоди роботи позивача виконані в трудовій книжці, засвідчені чітким відтиском печатки закладу та підписом посадової особи, не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.
Наявні у трудовій книжці записи є достатніми та належними, які дійсно підтверджують трудову діяльність позивачки.
Стосовно твердження відповідача, що не зараховані періоди трудової діяльності з 23.10.1992 по 01.02.1993, з 06.01.1998 по 30.11.2013, оскільки в довідці від 30.11.2023 №91, виданої комунальним некомерційним підприємством "Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня", відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Крім того, в довідці зазначено по батькові " ОСОБА_2 ", що суперечить паспортним даним " ОСОБА_1 "; з 03.02.1993 по 31.12.1997, оскільки в довідці від 15.12.2023 №179-2/С-1841/2017, виданої Львівським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати, а також відсутня інформація про форму, власності, дошкільного закладу (державна, комунальна) тобто наявні розбіжності між документами та записами в трудовій книжці, суд зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Виправлення в документах не може бути підставою для виключення певного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право а призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. 
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. (Постанова Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а)
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.
Право позивачки на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.
Слід зазначити, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Враховуючи наведені положення законодавства і встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 23.10.1992 по 01.02.1993, з 06.01.1998 по 30.11.2013, з 03.02.1993 по 31.12.1997, зазначений у трудової книжки серії НОМЕР_1 неправомірно не зарахований відповідачем до страхового стажу позивача, а тому суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.01.2024 №254150028456 про відмову в призначенні грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій позивача не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті КАС України, а отже є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Колегія суддів у відповідності до вимог ст. 308 КАС України не переглядає рішення суду у частині відмови у зобов`язанні призначити пенсію через відсутність його оскарження позивачем у цій частині.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.