Постанова
Іменем України
6 березня 2025 року
м. Київ
Справа № 824/133/24
Провадження № 61-921ав25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - 
за участю секретаря судового засідання - Терехової О. Ю.,
позивача в арбітражному спорі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія «Агроцентр-Україна» (далі - продавець), в інтересах якого діє адвокат Кузьменко Володимир Сергійович (далі - представник продавця),
відповідача в арбітражному спорі - компанії «Trans Trade RK SA» (далі - покупець), в інтересах якої діє адвокат Коновалова Наталя Олександрівна (далі - представник покупця),
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу покупця
на ухвалу Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року, постановлену за заявою покупця про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (далі - ТПП) від 29 серпня 2024 року (далі - рішення МКАС) у складі одноособового арбітра Володимира Нагнибіди у справі № 58/2024 за позовом продавця до покупця про стягнення заборгованості.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
(1) Вступ
1.           У продавця з покупцем виник спір щодо виконання договору купівлі-продажу пшениці. Оскільки сторони цього договору зробили у ньому арбітражне застереження, спір розглянув Міжнародний комерційний арбітражний суд при ТПП (далі - МКАС). Згідно з рішенням МКАС стягнув із покупця на користь продавця заборгованість за поставлений товар, пеню за порушення строку його оплати, відшкодування арбітражного збору. Покупець звернувся до апеляційного суду із заявою про скасування рішення МКАС. Просив зупинити виконання цього рішення та скасувати його, а також відмовити у задоволенні вимог про стягнення з покупця заборгованості за поставлений товар, пені за його несвоєчасну оплату та витрат зі сплати арбітражного збору.
2.           Суд першої інстанції залишив без задоволення заяву покупця, а рішення МКАС - без змін. Мотивував так: сторони погодили умови арбітражної угоди, за якою спір належить до компетенції МКАС; покупець під час розгляду у МКАС справи не подав заяву про відсутність у МКАС компетенції та не оспорював дійсність арбітражної угоди; покупець частково оплатив поставлений товар і фактично визнав заборгованість; рішення МКАС не створює для покупця обов`язок зробити незаконні платежі, не вказує на порушення бюджетного законодавства, а стосується виконання зобов`язань за господарським договором, тому рішення МКАС не порушує публічний порядок; доводи покупця зводяться до незгоди з цим рішенням, а загальний суд не може оцінювати обставини арбітражного спору, повноту та належність доказів, які подали сторони арбітражного розгляду.
3.           Покупець із ухвалою суду першої інстанції не погодився. Подав апеляційну скаргу до Верховного Суду. Мотивував, зокрема, тим, що в арбітражній угоді немає чіткого переліку спорів, які належать до компетенції МКАС, а тому МКАС не мав компетенції щодо розгляду справи й ухвалив рішення щодо спору, не передбаченого в арбітражній угоді; арбітражне рішення суперечить публічному порядку України тому, що МКАС належно не оцінив докази щодо виконання продавцем обов`язку надіслати покупцю повний перелік документів.
4.           Верховний Суд мав відповісти на питання про те, чи є підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви покупця про скасування рішення МКАС. Відповідь на це питання негативна. Тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
(2) Зміст рішення МКАС і заяви про його скасування 
5.           29 серпня 2024 року МКАС ухвалив рішення за позовом продавця до покупця у справі № 58/2024 про стягнення 147 778,48 доларів США, з яких 122 615,68 доларів США - борг за поставлений товар, 25 162,80 доларів США - пеня за несвоєчасну оплату товару, а також про відшкодування сплаченого арбітражного збору. Згідно з цим рішенням МКАС позов задовольнив: стягнув із покупця на користь продавця 122 615,68 доларів США основного боргу, 25 162,80 доларів США пені та 6 106,68 доларів США відшкодування сплаченого арбітражного збору, а разом - 153 885,16 доларів США.
6.           4 жовтня 2024 року покупець подав до Київського апеляційного суду заяву про скасування рішення МКАС. Просив: зупинити виконання цього рішення; скасувати останнє; відмовити у задоволенні всіх вимог продавця. Мотивував так:
6.1.       В арбітражній угоді, включеній до контракту від 25 травня 2023 року № 250523 (далі - контракт), немає чіткого переліку спорів, які віднесені до компетенції арбітражного суду, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Згідно з цією угодою за неможливості вирішення спору шляхом переговорів його передають на вирішення МКАС відповідно до встановлених правил і процедур (пункти 14.1 і 14.2 контракту). За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», в якій є дефініція арбітражної угоди, поняття «всіх або певних спорів» передбачає необхідність визначення переліку спорів, який сторони передають на вирішення арбітражу. Оскільки в арбітражній угоді сторони такий перелік не навели, МКАС ухвалив рішення щодо непередбаченого арбітражною угодою спору за відсутності компетенції арбітражу на розгляд справи № 59/2024 (підпункт «в» пункту 1 частини другої статті 459 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
6.2.       Рішення МКАС суперечить публічному порядку України (підпункт «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України, пункт 2 частини другої статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»). Зокрема, МКАС не звернув увагу на те, що згідно з постановами Верховного Суду від 23 липня 2018 року у справі № 796/3/2018, від 28 березня 2019 року у справі № 911/476/17, від 14 січня 2021 року у справі № 824/178/19 концепція публічного порядку слугує захисту держави від арбітражних рішень, які порушують фундаментальні принципи справедливості та правосуддя. Крім того, варто враховувати рекомендації Асоціації міжнародного права щодо публічного порядку (Нью-Делі, 2002), положення статті 6 Конвенції ООН про право, що застосовується до міжнародної купівлі-продажу товарів (1995), і статті 18 Конвенції про право, що застосовується до договорів міжнародної купівлі-продажу товарів (1986).
Порушення публічного порядку може стосуватися основоположних принципів як матеріального, так і процесуального права. Очевидно неправильне застосування арбітражем фундаментальних норм матеріального права чи грубе порушення норм процесуального права також може зумовити порушення публічного порядку України. 
6.3.       МКАС значно порушив норми матеріального права України, внаслідок чого рішення МКАС суперечить публічному порядку. Всупереч вимогам контракту продавець не надав із позовною заявою належних і допустимих доказів реального виконання продавцем обов`язку надіслати покупцеві повний перелік документів, передбачених у пункті 6.3.1 контракту (підтвердження експедитора в порту про те, що він отримав необхідні для експорту товару документи; довідки експортерів про походження товару для ТПП). Тому звернення до МКАС було передчасним. Покупець не оплатив товар через відсутність необхідних документів продавця. Кінцевий строк для оплати товару не настав. Тому неможливо встановити період для нарахування санкцій.
6.4.       Покупець не отримав від продавця лист-попередження про порушення умов контракту від 11 січня 2024 року. Продавець не надав опис вкладення, що не дозволяє встановити вміст відправленого через оператора «DHL» листа.
6.5.       Продавець неправильно визначив вагу товару та його загальну вартість.
6.6.       МКАС проігнорував вимоги статті 52 Регламенту МКАС, статей 12, 81 ЦПК України щодо обов`язку оцінити належність, допустимість і достовірність кожного доказу, який надав позивач, окремо, а також їхню достатність і взаємний зв`язок у сукупності.
(3) Зміст ухвали суду першої інстанції
7.           13 листопада 2024 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою відмовив у задоволенні заяви покупця про скасування рішення МКАС. Мотивував так:
7.1.       За змістом статті 459 ЦПК України тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.
7.2.       Заява про відсутність у МКАС компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначенні арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву. Заява про те, що МКАС перевищує межі компетенції, повинна бути зроблена відразу, як тільки питання, яке на думку сторони, виходить за ці межі, буде поставлене у ході арбітражного розгляду. Склад арбітражного суду може у будь-якому з цих випадків прийняти до розгляду заяву, зроблену пізніше, якщо визнає затримку виправданою. Розглядаючи заяву про відсутність компетенції, у тому числі таку, яка ґрунтується на недійсності арбітражної угоди або неможливості її виконання, або втрати нею чинності, склад арбітражного суду аналізує і оцінює положення арбітражної угоди з урахуванням поданих сторонами доказів (частини друга, третя статті 5 Регламенту МКАС).
7.3.       Покупець під час розгляду у МКАС справи № 58/2024 не подав заяву про відсутність у МКАС компетенції. Надав відзив стосовно суті позовних вимог, підтвердив компетенцію МКАС щодо розгляду цього спору. Покупець не оспорював дійсність арбітражної угоди. Контракт, в якому є арбітражне застереження, не визнаний недійсним. Тому МКАС мав компетенцію розглянути спір.
7.4.       Рішення МКАС не створює для боржника обов`язку сплатити за щось незаконне, не вказує на порушення бюджетного законодавства, а стосується виконання зобов`язань за господарським договором. Отже, вказане рішення не можна вважати таким, що суперечить публічному порядку України.
7.5.       У рішенні МКАС відзначив, що покупець не надав докази того, що він ініціював перед продавцем питання про відсутність необхідних документів, подання їх у неналежній формі тощо. Покупець не надав докази для спростування розміру боргу та/або підтвердження відсутності останнього. Представник покупця фактично визнала заборгованість, заперечуючи лише обставини надсилання продавцем документів, ненадання повного їх пакету відповідно до умов контракту та неможливості визначення дати, з якої у покупця виник обов`язок оплатити поставлений товар.
7.6.       Часткова оплата покупцем вартості поставленого товару в сумі 470 000,00 доларів США означає, що він вважав себе зобов`язаним оплатити товар за контрактом. Заперечення його представників засвідчують суперечливу поведінку, яка є проявом недобросовісності, суперечить чесній діловій практиці та є недопустимою.
7.7.       Доводи заяви покупця про скасування рішення МКАС зводяться до незгоди з цим рішенням щодо суті спору, а тому не є підставою для його скасування. Будь-яка оцінка загальним судом обставин арбітражного спору, повноти та належності доказів, які подали сторони арбітражного розгляду, є неправомірним втручанням, забороненим статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», та порушенням принципу юридичної визначеності.
(4) Провадження у Верховному Суді
8.           20 січня 2025 року адвокат в інтересах покупця сформувала у системі «Електронний суд» апеляційну скаргу (вх. № 2130/0/220-25 від 21 січня 2025 року). Просить скасувати зазначену ухвалу й ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
9.           27 січня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою покупця.
10.        17 лютого 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою закінчив підготовчі дії та призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 6 березня 2024 року о 15:00 годині за адресою: м. Київ, проспект Повітряних Сил, 28 з повідомленням учасників справи.
11.        1 березня 2025 року представниця покупця через систему «Електронний суд» подала до Верховного Суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх. № 6498/0/220-25 від 3 березня 2025 року).
12.        5 березня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою цю заяву покупця задовольнив.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
13.        Покупець мотивував апеляційну скаргу так:
13.1.    В арбітражній угоді, включеній до контракту, всупереч чинному законодавству немає чіткого переліку спорів, які віднесені до компетенції арбітражного суду. Тому МКАС ухвалив рішення щодо спору, не передбаченого в арбітражній угоді, та за відсутності компетенції на розгляд справи (підпункту «в» пункту 1 частини другої статті 459 ЦПК України).
13.2.    Оскаржене рішення МКАС суперечить публічному порядку (підпункт «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України). 
Концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від арбітражних рішень, які порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості та правосуддя. Суд першої інстанції не взяв до уваги висновки щодо такого порядку, сформульовані у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 липня 2018 року у справі № 796/3/2018 та від 14 січня 2021 року у справі № 824/178/19, а також Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2019 року у справі № 911/476/17.
МКАС значно порушив норми матеріального права України, внаслідок чого рішення МКАС суперечить публічному порядку. Продавець не надав докази виконання обов`язку надіслати покупцеві повний перелік документів, передбачених у пункті 6.3.1 контракту. Тому звернення продавця з позовом про стягнення заборгованості з покупця було передчасним. Покупець не оплатив товар через відсутність необхідних документів продавця. Кінцевий строк для оплати товару не настав. Тому неможливо встановити період для нарахування санкцій.
Покупець не отримав від продавця лист-попередження про порушення умов контракту від 11 січня 2024 року. Продавець не надав опис вкладення, що не дозволяє встановити вміст відправленого через оператора «DHL» листа.
Продавець неправильно визначив вагу товару та його загальну вартість.
13.3.    Усупереч вимогам статті 52 Регламенту МКАС і статей 12, 81 ЦПК України суд не оцінив кожен зібраний доказ на предмет належності, допустимості, достовірності та достатності.
14.        6 березня 2025 року у судовому засіданні покупець наполягав на аргументах його апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. Повідомив, що згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» істаттею 3 Регламенту МКАС в арбітражній угоді має бути зазначений перелік спорів, які сторони можуть передати на розгляд арбітражного суду, тоді як у контракті такого переліку немає. Зауважив, що порушенням публічного порядку є, зокрема, те, що всупереч нормам матеріального права МКАС не врахував умови контракту, які передбачають обов`язок покупця оплатити вартість товару після надання всіх документів, передбачених у пункті 6.3.1 контракту. Продавець цей обов`язок не виконав. Крім того, надав документи, в яких неправильно зазначені вага та вартість поставленого товару. Тому, на думку покупця, позов є передчасним.
(2) Позиції інших учасників справи
15.        4 лютого 2025 року адвокат в інтересах стягувача сформував у системі «Електронний суд» відзив на апеляційну скаргу (вх. № 3620/0/220-24 від 4 лютого 2025 року), в якому просить відмовити у задоволенні скарги. Мотивував так:
15.1.    У МКАС покупець не заперечував проти розгляду справи, не висловив заперечень щодо повноважень МКАС, а також визнав позовні вимоги в частині основного боргу. Тому безпідставними є його доводи про неможливість вирішення спору в МКАС. Оскарження рішення МКАС є проявом суперечливої поведінки.
15.2.    Покупець перекрутив поняття публічного порядку та намагається переглянути рішення МКАС щодо суті спору, тоді як суд обмежений у можливості перегляду рішень МКАС підставами, передбаченими частиною другою статті 459 ЦПК України та частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2024 року у справі № 824/72/24). Аргументи покупця зводяться до незгоди із рішенням МКАС, що не є підставою для його скасування.
15.3.    Правовідносини сторін засновані на їхній домовленості, тобто є договірними. За змістом цих відносин застосування норми права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним законодавством України, не було. Питання оцінки належності виконання умов договору з боку продавця не охоплюється концепцією публічного порядку. Тому рішення МКАС такий порядок не зачіпає (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 жовтня 2024 року у справі № 824/159/23).
15.4.    Покупець рішення МКАС добровільно не виконав, заборгованість не сплатив навіть у частині, в якій визнав борг.
16.        6 березня 2025 року у судовому засіданні продавець підтримав доводи відзиву на апеляційну скаргу. Вказав, що оскаржену ухвалу суд першої інстанції постановив із дотриманням норм права. Повідомив, що покупець під час розгляду справи у МКАС не заперечував компетенцію останнього; рішення МКАС відповідає нормам чинного законодавства, а доводи покупця пов`язані з незгодою з ухваленим рішенням. Крім того, продавець зауважив, що 30 січня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду прийняв постанову у справі № 824/139/24 щодо аналогічного спору тих самих сторін. Згідно з тією постановою відмовив у задоволенні апеляційної скарги покупця.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
(1) Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції
(2.1) Чи є підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви покупця про скасування рішення МКАС?
17.        Покупець просив скасувати рішення МКАС та відмовити у задоволенні позову про стягнення з нього боргу за постановлений товар, пені за несвоєчасну оплату останнього та витрат зі сплати арбітражного збору. Продавець заперечив. Вважав, що доводи покупця, який добровільно не виконав рішення МКАС, зводяться до незгоди з цим рішенням, а така незгода не є підставою для його скасування.
18.        Суд першої інстанції заяву покупця залишив без задоволення. Вказав, що немає підстав для скасування рішення МКАС. Із цим рішенням не погодився покупець. Подав апеляційну скаргу. Стверджував, що в арбітражній угоді немає чіткого переліку спорів, які належать до компетенції арбітражного суду, а рішення МКАС суперечить публічному порядку України. Зазначив, що суд належно не оцінив відсутність доказів виконання продавцем обов`язку надіслати покупцю повний перелік документів згідно з пунктом 6.3 контракту.
19.        Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає апеляційну скаргу покупця необґрунтованою, а висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про скасування рішення МКАС - правильним.
20.        До міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися, зокрема, спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном (частина друга статті 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»).
21.        Арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди (частина перша статті 7 вказаного Закону).
21.1.    За змістом Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), яка набрала чинності для України з 8 січня 1961 року, кожна Договірна Держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету й автономії арбітражної угоди) (див. mutatis mutandis постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2025 року у справі № 824/139/24, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2025 року у справі № 824/134/24).
22.        За змістом частини першої статті 16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» і принципу «competence - competence» арбітражний суд може сам ухвалити постанову про свою компетенцію, зокрема щодо будь-яких заперечень, наявності або дійсності арбітражної угоди. З цією метою арбітражне застереження, що є частиною контракту, слід тлумачити як угоду, яка не залежить від інших умов контракту.
Автономність арбітражної угоди дає сторонам спірних правовідносин гарантію того, що спір у будь-якому випадку розгляне саме арбітраж. Роблячи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передання на вирішення арбітражу будь-яких спорів, включаючи спори щодо дійсності контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії цього застереження). Якби надалі сторона могла відмовитися від арбітражу та заперечувати компетенцію арбітрів, стверджуючи про недійсність контракту, то таку можливість завжди використовувала б недобросовісна сторона для зриву арбітражу (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від30 березня 2023 року у справі № 824/50/22).
23.        Під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу повноваження національного суду є обмеженими, оскільки національний суд не має повноважень переглядати ці рішення щодо суті вирішення спорів, вдаватися у повну перевірку чи переоцінку таких рішень (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2023 року в справі № 824/47/22, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2024 року в справі № 824/72/24).
24.        З питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі (стаття 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»).
25.        Арбітражне рішення може бути скасоване судом, зазначеним в пункті 2 статті 6, лише у разі, якщо:
1) сторона, що заявляє клопотання про скасування, подасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте, якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад третейського суду чи арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить будь-якому положенню цього Закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали цьому Закону; або
2) суд визначить, що: об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України (частина друга статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»).
26.        Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж» (частина перша статті 459 ЦПК України).
27.        Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: 
1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або 
2) суд визначить, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України (частина друга статті 459 ЦПК України).
28.        Застереження про порушення публічного порядку як підстава для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу є механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє суспільні відносини від негативних впливів на них. Тобто концепція публічного порядку існує насамперед для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості та правосуддя. Відповідні положення покликані встановити юридичний бар`єр на шляху рішень, ухвалених усупереч фундаментальним принципам процесуального та матеріального права, на яких тримається публічний порядок (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 жовтня 2024 року у справі № 824/159/23, від 29 серпня 2024 року у справі № 824/72/24).
29.        Порушення публічного порядку матиме місце також тоді, коли рішення арбітражного суду порушує: 1) фундаментальні принципи українського права, насамперед конституційні, основи правопорядку в Україні, а також основні засади цивільного права; 2) загальноприйняті принципи моралі, законні інтереси осіб, суспільства та держави; 3) основоположні принципи та норми міжнародного права, зокрема міжнародно-правові стандарти прав людини (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від30 березня 2023 року у справі № 824/50/22).
30.        Суд першої інстанції встановив, зокрема, такі факти:
30.1.    25 травня 2023 року продавець і покупець уклали контракт. Згідно з умовами останнього продавець зобов`язався поставити, а покупець - прийняти й оплатити пшеницю 4 класу українського походження врожаю 2022 року, насипом у кількості та на умовах, визначених у цьому контракті.
30.2.    Усі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути протягом виконання даного Контракту або в зв`язку з ним, будуть вирішуватися шляхом переговорів між Сторонами (пункт 14.1 контракту).
30.3.    У разі неможливості вирішення спорів таким шляхом вони передаються на вирішення до МКАС (м. Київ) відповідно до встановлених правил і процедур вищеназваного арбітражного суду. Рішення арбітражного суду є остаточним і обов`язковим для обох Сторін. Контракт регулюється матеріальним правом України. Місце проведення засідання Арбітражного суду - м. Київ, Україна. Арбітражний суд складається з одного арбітра. Мова арбітражу - українська (пункт 14.2 контракту).
31.        Безпідставними є доводи покупця про те, що його спір із продавцем про стягнення заборгованості не підпадає під умови арбітражної угоди, бо у ній немає чіткого переліку спорів, які належать до компетенції арбітражного суду. 
31.1.    За змістом частини першої статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» в арбітражній угоді сторони можуть погодити передання до арбітражу всіх спорів, які виникли або можуть виникнути щодо контракту. Так зробили й учасники цього спору, коли у контракті встановили, що усі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути протягом виконання контракту або в зв`язку з ним і не були вирішені шляхом переговорів, передаються на вирішення до МКАС. Вказане стосується і спору продавця з покупцем про стягнення заборгованості за контрактом.
31.2.    Суд першої інстанції правильно вказав на те, що згідно з Регламентом МКАС покупець мав надати заперечення щодо компетенції суду не пізніше подання заперечень щодо позову. Однак, ані до подання таких заперечень, ані під час розгляду справи у МКАС покупець таких доводів не мав (пункти 97 - 99 рішення МКАС). Тому обґрунтованим є заперечення продавця у відзиві на апеляційну скаргу щодо аргументу покупця про неможливість вирішення спору у МКАС.
31.3.    З огляду на вказане Верховний Суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про безпідставність доводів покупця щодо того, що спір сторін не передбачений арбітражною угодою.
32.        Колегія суддів також погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що оскаржене рішення МКАС не суперечить публічному порядку України.
32.1.    Необґрунтованими є доводи покупця в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції порушив процесуальні норми, коли належно не оцінив відсутність доказів виконання продавцем обов`язку надіслати покупцю повний перелік документів згідно з пунктом 6.3 контракту. Той суд правильно виснував, що зобов`язання однієї сторони виконати умови договору не спонукає покупця до незаконних платежів. Оскільки загальний суд не може оцінювати правильність рішення МКАС щодо вирішення спору, вносити будь-які зміни до змісту цього рішення, втручатися в оцінку МКАС доказів стосовно виконання сторонами умов контракту, колегія суддів відхиляє ті доводи покупця в апеляційній скарзі, які стосуються перегляду рішення МКАС у частині оцінювання належності виконання продавцем обов`язків за умовами контракту. Слушним є аргумент продавця про те, що таке оцінювання концепцією публічного порядку не охоплюється.
32.2.    Цей спір стосується виконання договірного зобов`язання. Рішення МКАС щодо вирішення цього спору не суперечить публічному порядку України, тобто не зачіпає інтереси держави та фундаментальні засади її функціонування, не впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності України та не завдає шкоду її суверенітету чи безпеці.
33.        Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду бере до уваги те, що рішення МКАС стало остаточним для сторін, і його треба виконувати. Воно ухвалене у спорі, який виник на підставі укладеного сторонами контракту. Вирішення цього спору у МКАС охоплюється арбітражним застереженням. МКАС ухвалив рішення у межах його компетенції. Суд першої інстанції обґрунтовано виснував про відсутність підстав для скасування цього рішення (див. близький за змістом висновок щодо спору тих самих сторін у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2025 року у справі № 824/139/24, про що вказав продавець під час судового засідання).
(3) Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
(3.1) Щодо суті апеляційної скарги
34.        За наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу суд має право постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу без змін (пункт 1 частини шостої статі 457 ЦПК України).
35.        Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).
36.        Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
37.        Беручи до уваги висновок про необґрунтованість заявлених в апеляційній скарзі підстав апеляційного оскарження, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін.
(3.2) Щодо судових витрат
38.        З огляду на висновок Верховного Суду щодо суті апеляційної скарги судові витрати, які поніс покупець, слід залишити за ним.
Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381-384, 460 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
у х в а л и в:
1.     Апеляційну скаргу компанії «Trans Trade RK SA» залишити без задоволення.
2.     Ухвалу Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року залишити без змін.
Повний текст постанови складений 7 березня 2025 року.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з дня її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді	 	Д. А. Гудима 	
 	 	Є. В. Краснощоков 	
 	 	П. І. Пархоменко