П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 лютого 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/18637/24	

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.,
повний текст судового рішення
складено 01.10.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
 -           Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінлайн Хімія» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -
ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду 14 червня 2024 року через підсистему Електронний суд (сформовано 13.06.2024) надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінлайн Хімія» (код ЄДРПОУ 41404234, місце знаходження: 65048, м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 26, офіс 146) до Одеської митниці (код ЄДРПОУ 44005631, місце знаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А), в якій позивач просить: 
-          визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці «Про визначення митної вартості товарів» №UA500090/2024/000008/1 від 24.04.2024 року; 
- визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці «Про коригування митної вартості товарів» №UA500090/2024/000006/1 від 22.04.2024 року; 
-          визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці «Про коригування митної вартості товарів» №UA500090/2024/000005/1 від 22.04.2024 року; 
-          визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2024/000066 від 24.04.2024 року; 
-          визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2024/000062 від 22.04.2024 року; 
-          визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2024/000063 від 22.04.2024 року.
Також, представник просить стягнути з відповідача судові витрати. 
Ухвалою від 19 червня 2024 року прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання зовнішньоекономічного договору від 04.03.2024 року між ТОВ «Грінлайн Хімія» як покупцем, та GREENLINE CHEMICALS Ltd, як продавцем, укладено контракт №04032024.
З метою здійснення митного оформлення товару, позивачем було подано митні декларації, в яких митну вартість товару визначено за першим методом – ціною договору.
Позивачем до митних декларацій було надано всі наявні у позивача документи для визначення митної вартості за ціною товару. 
Після отримання відповідних документів, митним органом було ініційовано процедуру консультацій, в ході якої позивачем було надано роз`яснення стосовно застосування першого методу – ціни товару.
За результатами отриманих роз`яснень митним органом було складено картки-відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення:
-          №UA500090/2024/000066 від 24.04.2024 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000008/1 від 24.04.2024 року;
-          №UA500090/2024/000062 від 22.04.2024 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000006/1 від 22.04.2024 року;
-          №UA500090/2024/000063 від 22.04.2024 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000005/1 від 22.04.2024 року. 
Позивач не погоджується з прийнятими рішеннями, вважає їх протиправними, з огляду на таке.
Так, позивач зазначив, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі митної декларації « 37.Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації позивачем зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.
Також позивач звернув увагу, що ч.5 с.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті, та відповідно до ч.1-2 ст. 53 Митного кодексу України, кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
А тому, на думку позивача, доводи відповідача, викладені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості про те, що ненадання декларантом перекладу митної декларації експорту, унеможливлює правильність визначення митної вартості самого товару є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на таке.
По-перше, відповідно до п.2.2 контракту, за яким здійснено придбання декларантом товару, та який наданий у складі документів для митного оформлення партії товару, до ціни товару, що визначена сторонами у супровідних документах входить: вартість Товару, вартість упаковки (в тому числі палет), маркування, збереження Товару, оформлення всіх необхідних документів, завантаження на борт транспортного засобу, вартість митних процедур в країні Продавця, вартість доставки та страхування в залежності від умов доставки, зазначених в кожному додатку. Умови поставки заявлених партій товару – CPT UA Chornomorskport. 
Таким чином, Покупець товару у спірних правовідносинах не несе витрат на зазначені складові вартості товару.
Окрім того, представник зазначає, що у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37 «Процедура митної декларації» має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митних декларацій поданих Декларантом зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.
По-друге, поставка заявлених партій товару здійснювалась на умовах CPT Чорноморськ (CPT UA Chornomorskport). Умова поставки та правил тлумачення терміну CPT перекладається як «фрахт/перевезення оплачено до» та означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання по зовнішньоекономічному контракту, коли передав в розпорядження перевізника продукцію, випущену митницею в рамках процедури експорту.
Тобто обов`язок сплати витрат на перевезення товару до названого місця призначення покладається на постачальника товару, та при поставці товару такі витрати закладаються продавцем самостійно до вартості товару і додатковому відшкодуванню не підлягали.
Окрім того, відповідно до умов СРТ у покупця немає обов`язку перед продавцем щодо укладення договору страхування, при цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися, оскільки термін СРТ передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару.
Таким чином, з урахуванням того, що страхування заявлених до декларування партій товару сторонами зовнішньоекономічного контракту не здійснювалось, заявлені доводи митного органу є безпідставними.
По-третє, стосовно копії цінової пропозиції, представник зазначає, що цінова пропозиція не є документом, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, а є лише офертою продавця щодо продажу наявного у нього товару за заявленою ціною.
Надана до митного оформлення комерційна пропозиція, і платіжна інструкція у визначенні Постанови №216 - це два різних документа.
Крім того представник зазначає, що відповідно до п.3.2. Контракту, оплата за товар здійснюється на умовах та в строки, що вказані в Інвойсі, на кожну окрему партію Товару. 
Відповідно до рахунку-фактури (iнвойс) №WD02024000000925 від 04.04.2024 року (згідно митного оформлення за оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000008/1 від 24.04.2024 року) в графі «Термін оплати» вказано: «повна часткова передоплата та\або оплата протягом 60 днів після дати митного оформлення товарів в Україні».
Отже, оскільки за умовами Контракту та Інвойсу передбачена післяоплата, на момент подачі митної декларації №24UA500090004477U7 від 24.04.2024 року декларантом не було проведено оплату за товар, у зв`язку із чим до митного органу не подано платіжного документу, який би підтверджував факт оплати.
В-четверте, стосовно зауважень щодо декларації країни відправлення представник позивача зазначив, що у наданій копії митної декларації країни відправлення вказані інші умови поставки, інший одержувач, вартість вантажу, тому що вантаж поставляється не за прямим контрактом, що зокрема було зазначено у митній декларації – «код 4100 - не прямий контракт».
Так, між виробником (експортером товару) та ТОВ «Грінлайн Хімія» є компанія посередник «GREENLINE CHEMICALS» LTD (Bulgaria), що в свою чергу виступає постачальником поданого до митного оформлення товару. Саме в зв`язку з тим, що партія товару продана Виробником товару посереднику, який в свою чергу, перепродав таку в подальшому декларанту, в копії декларації країни експорту наявні відомості про контракт, вартість товару, умови поставки та рахунок-фактуру (інвойс) між Виробником товару WE IC VE DIS TICARET ANONIM SIRKETI SULTANTEPE MAH. PASALIMANI CAD. 41 USKUDAR/34 34/USKUDAR 052 (Виробничі потужності – KAZAN SODA ELEK. URETIM A.S./VN:5410515528 KAZAN SODA ELEKTRIK URETIM ANONIM SIRKETI, Турречина) та компанією-посередником «GREENLINE CHEMICALS» LTD (Bulgaria).
Таким чином, митним органом у спірних правовідносинах безпідставно залишено поза увагою надані декларантом та документально відображені відомості зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу товарів №04032024 від 04.03.2024 року.
Отже, на думку позивача, декларантом було надано всі вичерпні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, а тому прийняті відповідачем оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №ЕС/27322/24 від 04.07.2024 року) відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500090/2024/000008/1 від 24.04.2024, а саме:
1) відповідно до п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі – МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.2 контракту вартість пакування товару включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
2) відсутні відомості щодо страхування вантажу, отже можливо не врахування складових митної вартості товарів; 
3) відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару. Згідно п.2.2 контракту витрати на завантаження включені до ціни товару, проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
4) окрім того, серед поданих товаросупровідних документів відсутній договір про перевезення вантажу і його оплату; 
5) копія цінової пропозиції від 09.02.2024 року №5-1 та не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою №216, зокрема підпису (власноручного/електронного) відповідальних осіб платника, які відповідно до законодавства України мають право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації;
6) у копії митної декларації країни відправлення №24160400EX00033181від 04.04.2024 вказані: інші умови поставки; інший одержувач, вартість вантажу зазначена у експортній декларації країни відправлення відрізняється від вартості зазначеній у інвойсі, що наданий до митного оформлення від 04.04.2024 року №WD02024000000925 інформація про різницю у вартості вантажу документів не надано.
Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000006/1 від 22.04.2024 року, а саме: 
1) відповідно до п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі – МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.2 контракту вартість пакування товару включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
2) відсутні відомості щодо страхування вантажу, отже можливо не врахування складових митної вартості товарів; 
3) відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару. Згідно п.2.2 контракту витрати на завантаження включені до ціни товару, проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
4) окрім того, серед поданих товаросупровідних документів відсутній договір про перевезення вантажу і його оплату.
Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000005/1 від 22.04.2024 року, а саме: 
1) відповідно до п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі – МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.2 контракту вартість пакування товару включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
2) відсутні відомості щодо страхування вантажу, отже можливо не врахування складових митної вартості товарів; 
3) відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару. Згідно п.2.2 контракту витрати на завантаження включені до ціни товару, проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
4) окрім того, серед поданих товаросупровідних документів відсутній договір про перевезення вантажу і його оплату
Оскільки,  в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією містились розбіжності та були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подано витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою особою митною вартістю, та у зв`язку з чим, митним органом була видано картки відмові в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та роз`яснено вимоги виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митними деклараціями (МД) №24UA500090004486U2 від 25.04.2024 року, №24UA500090004394U1 від 23.04.2024 року, №24UA500090004403U9 від 23.04.2024 року.
Таким чином, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішень про коригування митної вартості товару №UA500090/2024/000008/1 від 24.04.2024 року, №UA500090/2024/000006/1 від 22.04.2024 року, №UA500090/2024/000005/1 від 22.04.2024 року та карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2024/000066 від 24.04.2024 року, №UA500090/2024/000062 від 22.04.2024 року, №UA500090/2024/000063 від 22.04.2024 року діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «Грінлайн Хімія».
Через канцелярію суду 08.07.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник заперечує проти доводів представника відповідача та наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Через канцелярію суду 11.07.2024 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких представник заперечує проти заявлених позовних вимог.
Через канцелярію суду 01.08.2024 року від позивача на пропозицію суду надійшли роздруковані копії додатків до позовної заяви поданої в електронному вигляді. 
Також, через канцелярію суду 01.08.2024 року від відповідача надійшли роздруковані документи на підтвердження заперечень викладених ку відзиві. 
Ухвалою від 07 серпня 2024 року, що занесено до протоколу підготовчого засідання, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
У вступному слові представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.
Представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. 

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року позовну заяву позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінлайн Хімія» (код ЄДРПОУ 41404234, місце знаходження: 65048, м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 26, офіс 146) до Одеської митниці (код ЄДРПОУ 44005631, місце знаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21А) про визнання протиправними та скасування рішень - задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000008/1 від 24.04.2024  року.
Визнано протиправною та скасовано картку відмову Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2024/000066 від 24.04.2024 року. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000006/1 від 22.04.2024  року.
Визнано протиправною та скасовано картку відмову Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2024/000062 від 22.04.2024 року. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000005/1 від 22.04.2024  року.
Визнано протиправною та скасовано картку відмову Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2024/000063 від 22.04.2024 року. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці (код ЄДРПОУ 44005631, місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінлайн Хімія» (код ЄДРПОУ 41404234, місце знаходження: 65048, м. Одеса, вул. В. Арнаутська, 26, офіс 146) судовий збір в розмірі 28 848,99 коп. (двадцять вісім тисяч вісімсот сорок вісім гривень 99 копійок) та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
В іншій частині заяви – відмовлено. 
На вказане рішення суду Одеська митниця подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, а тому, на думку апелянта, є всі підстави для скасування рішення.
05.11.2024 року (вхід.№48554/24) на адресу суду апеляційної інстанції від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінлайн Хімія» – Бороденка Михайла Сергійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 р. у справі №420/18637/24 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року– без змін.
Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.03.2024 року між ТОВ «Грінлайн Хімія» та GREENLINE CHEMICALS Ltd укладено контракт №04032024, відповідно до умов якого продавець зобов`язується продати, а покупець оплатити і прийняти у власність Товар: - «БІКАРБОНАТ НАТРІЮ; - КАРБОНАТ НАТРІЮ (КАЛЬЦІНОВАНА СОДА, ЩІЛЬНА У ВИГЛЯДІ ГРАНУЛИ АБО ПОРОШКУ); - МОНОКАЛЬЦІЙФОСФАТ; - КАУСТИЧНА СОДА (ПЛАСТІВЦІ АБО ГРАНУЛА); - МАГНЕЗІЯ ВИПАЛЕНА (СПЕЧЕНА); - ЛИМОННА КИСЛОТА МОНОГІДРАТ; НАТРІЮ ПЕРКАРБОНАТ З ПОКРИТТЯМ; - МАГНІЮ СУЛЬФАТ ГЕПТАГІДРАТ». (п. 1.1 контракту).
Ціна товару вказана в інвойсах на кожну окрему партію товару, які є невід`ємною частиною даного контракту. (п. 2.1 контракту).
Ціна товару включає в себе вартість товару, вартість пакування з метою збереження товару, маркування, оформлення необхідних товаросупровідних документів, навантаження на транспортний засіб, вартість митних процедур в країні продавця, вартість доставки та страхування в залежності від умов постачання, що зазначені в кожному окремому інвойсі на кожну окрему партію товару. (п. 2.2 контракту).
Оплата за товар здійснюється на умовах та в строки, що вказані в Інвойсі на кожну окрему партію товару. (п. 3.2 контракту).
Товар поставляється на умовах згідно Інкотермс 2020 та в терміни, як це вказано в кожному окремому інвойсі до даного контракту. (п. 4.1 контракту).
Так, на виконання умов ЗЕД та на підставі договору доручення №60 від 20.02.2024 року на митно-брокерське обслуговування вантажу, декларантом було подано до митного органу митні декларації на поставку товару «БІКАРБОНАТ НАТРІЮ; КАРБОНАТ НАТРІЮ (КАЛЬЦІНОВАНА СОДА, ЩІЛЬНА У ВИГЛЯДІ ГРАНУЛИ АБО ПОРОШКУ);МОНОКАЛЬЦІЙФОСФАТ; КАУСТИЧНА СОДА (ПЛАСТІВЦІ АБО ГРАНУЛА); МАГНЕЗІЯ ВИПАЛЕНА (СПЕЧЕНА); ЛИМОННА КИСЛОТА МОНОГІДРАТ; НАТРІЮ ПЕРКАРБОНАТ З ПОКРИТТЯМ; МАГНІЮ СУЛЬФАТ ГЕПТАГІДРАТ.», а саме: 
1. МД № 24UA500090004477U7 від 24.04.2024 року до якої на підтвердження заявленої митної вартості було надано документи: - Пакувальний лист (Packinglist) №WD02024000000925 від 04.04.2024 року; - Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercialinvoice) №WD02024000000925 від 04.04.2024 року; - Коносамент (Billoflading) №5 від 14.04.2024 року; - Вантажна вiдомiсть (CargoManifest) №ManifestofCargo від 14.04.2024 року; - Навантажувальний документ (Bordereau) Генеральний акт №б/н від 20.04.2024 року; - Сертифiкат про походження товару (Certificateoforigin) №A 1548079 від 09.04.2024 року; - Загальна декларація прибуття №24UA141000412012Z4 від 18.04.2024 року; - Некласифікований комерційний документ ЦЕНОВОЕ ПРЕДЛОЖЕНИЕ №5-1 від 09.02.2024 року; - Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №04032024 від 04.03.2024 року; - Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 04.03.2024 року; - Договір про надання послуг митного брокера №60 від 20.02.2024 року; - Інші некласифіковані документи, CertificateofAnalysis №24-20 18.04.2024 року; - Копія митної декларації країни відправлення №24160400EX00033181 від 04.04.2024 року. 
На пропозицію митного органу про надання додаткових документів декларантом було надано відповідь №3/24 від 24 квітня 2024 р. з поясненнями щодо кожного пункту зауважень.
Проте, митним органом було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2024/000066 від 24.04.2024 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000008/1 від 24.04.2024 року, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33, а саме: 
1) відповідно до п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі – МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.2 контракту вартість пакування товару включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
2) відсутні відомості щодо страхування вантажу, отже можливо не врахування складових митної вартості товарів; 
3) відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару. Згідно п.2.2 контракту витрати на завантаження включені до ціни товару, проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
4) окрім того, серед поданих товаросупровідних документів відсутній договір про перевезення вантажу і його оплату; 
5) копія цінової пропозиції від 09.02.2024 року №5-1та не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою №216, зокрема підпису (власноручного/електронного) відповідальних осіб платника, які відповідно до законодавства України мають право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації;
6) у копії митної декларації країни відправлення №24160400EX00033181від 04.04.2024 року вказані: інші умови поставки; інший одержувач , вартість вантажу зазначена у експортній декларації країни відправлення відрізняється від вартості зазначеній у інвойсі, що наданий до митного оформлення від 04.04.2024 року №WD02024000000925 інформація про різницю у вартості вантажу документів не надано.
2. МД № 24UA500090004375U1 від 22.04.2024 року до якої на підтвердження заявленої митної вартості було надано документи: - Пакувальний лист (Packinglist) №WD02024000000926 від 04.04.2024 року; - Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercialinvoice) №WD02024000000926 від 04.04.2024 року; - Коносамент (Billoflading) №6 від 14.04.2024 року; - Вантажна вiдомiсть (CargoManifest) №ManifestofCargo від 14.04.2024 року; - Навантажувальний документ (Bordereau) Генеральний акт №б/н від 22.04.2024 року; - Сертифiкат про походження товару (Certificateoforigin) №A 1548080 від 09.04.2024 року; - Загальна декларація прибуття №24UA141000412012Z4 від 18.04.2024 року; - Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №04032024 від 04.03.2024 року; - Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 04.03.2024 року; - Договір про надання послуг митного брокера №60 від 20.02.2024 року; - Інші некласифіковані документи, CertificateofAnalysis №24-20 18.04.2024 року; - Копія митної декларації країни відправлення №24160400EX00033197 від 04.04.2024 року. 
На повідомлення митного органу про необхідність надати додаткові документи Позивачем було надано відповідь №2/22 від 22 квітня 2024 року з поясненнями щодо кожного пункту зауважень.
Проте, митним органом за результатами дослідження поданих документів складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2024/000062 від 22.04.2024 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000006/1 від 22.04.2024 року, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33, а саме: 
1) відповідно до п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі – МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.2 контракту вартість пакування товару включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
2) відсутні відомості щодо страхування вантажу, отже можливо не врахування складових митної вартості товарів; 
3) відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару. Згідно п.2.2 контракту витрати на завантаження включені до ціни товару, проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
4) окрім того, серед поданих товаросупровідних документів відсутній договір про перевезення вантажу і його оплату.
3. МД №24UA500090004380U0 від 22.04.2024 року до якої на підтвердження заявленої митної вартості було надано документи: - Пакувальний лист (Packinglist) №WD02024000000927 від 04.04.2024 року; - Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercialinvoice) №WD02024000000927 від 04.04.2024 року; - Коносамент (Billoflading) №7 від 14.04.2024 року; - Вантажна вiдомiсть (CargoManifest) № ManifestofCargo від 14.04.2024 року; - Навантажувальний документ (Bordereau) Генеральний акт №б/н від 22.04.2024 року; - Сертифiкат про походження товару (Certificateoforigin) №A 1548081 від 09.04.2024 року; - Загальна декларація прибуття №24UA141000412012Z4 від 18.04.2024 року; - Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №04032024 від 04.03.2024 року; - Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 04.03.2024 року; - Договір про надання послуг митного брокера №60 від 20.02.2024 року; - Інші некласифіковані документи, CertificateofAnalysis №24-20 18.04.2024 року; - Копія митної декларації країни відправлення №24160400EX00033206 від 04.04.2024 року. 
На повідомлення митного органу про необхідність надати додаткові документи Позивачем було надано відповідь №1/22 від 22 квітня 2024 року з поясненнями щодо кожного пункту зауважень. 
Проте за результатом розгляду наданих документів, митний орган склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500090/2024/000063 від 22.04.2024 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500090/2024/000005/1 від 22.04.2024 року, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33, а саме: 
1) відповідно до п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі – МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.2 контракту вартість пакування товару включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
2) відсутні відомості щодо страхування вантажу, отже можливо не врахування складових митної вартості товарів; 
3) відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару. Згідно п.2.2 контракту витрати на завантаження включені до ціни товару, проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
4) окрім того, серед поданих товаросупровідних документів відсутній договір про перевезення вантажу і його оплату.
Також, судом встановлено, що товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митними деклараціями (МД): 
- №24UA500090004486U2 від 25.04.2024 року, 
- №24UA500090004394U1 від 23.04.2024 року, 
- №24UA500090004403U9 від 23.04.2024 року.
Не погодившись із прийняттям оскаржуваних рішень, позивач звернувся до суду із цим позовом. 
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне. 
Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митну територію та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України, МКУ) та іншими законами України.
Відповідно до вимог ст.1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.
До митної справи, відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.
Згідно з вимогами п.23, 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до вимог ст.49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст.50 МКУ).
Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умовах повної ринкової конкуренції).
Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.
Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.
Відповідно до вимог ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України.
При цьому, відповідно до вимог ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п. 1 ч. 5 ст.54 МК України).
Як встановлено вимогами ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з вимогами ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У той же час, відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Отже, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи при наявності визначених законом підстав, визначених ч.3 ст.53 МК України.
Частиною першою статті 337 МК України визначено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Частиною 4 ст.337 МК України визначено, що контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.
За результатами правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, що стало підставою прийняття рішень. 
Аналізуючи в сукупності вказані митним органом у трьох оскаржуваних рішеннях розбіжності, можна виокремити такі: 
1) відповідно до п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі – МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.2 контракту вартість пакування товару включено до ціни товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо включення даної складової митної вартості до ціни товару та її фактичний розмір, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
2) відсутні відомості щодо страхування вантажу, отже можливо не врахування складових митної вартості товарів; 
3) відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до борту судна у порту вивезення країни виробника товару. Згідно п.2.2 контракту витрати на завантаження включені до ціни товару, проте у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
4) окрім того, серед поданих товаросупровідних документів відсутній договір про перевезення вантажу і його оплату; 
5) копія цінової пропозиції від 09.02.2024 року №5-1та не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою №216, зокрема підпису (власноручного/електронного) відповідальних осіб платника, які відповідно до законодавства України мають право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації;
6) у копії митної декларації країни відправлення №24160400EX00033181від 04.04.2024 року вказані: інші умови поставки; інший одержувач , вартість вантажу зазначена у експортній декларації країни відправлення відрізняється від вартості зазначеній у інвойсі, що наданий до митного оформлення від 04.04.2024 року №WD02024000000925 інформація про різницю у вартості вантажу документів не надано.

Так, стосовно кожної виявленої розбіжності, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо тверджень про неврахування такої складової митної вартості як вартість пакування та пакувальних матеріалів; витрати на навантаження та товару, а також щодо не надання договору перевезення та доказів оплати, колегією суддів встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до п.2.1 та 2.2 контракту ціна товару вказана в інвойсах на кожну окрему партію товару, які є невід`ємною частиною даного контракту. Ціна товару включає в себе вартість товару, вартість пакування з метою збереження товару, маркування, оформлення необхідних товаросупровідних документів, навантаження на транспортний засіб, вартість митних процедур в країні продавця, вартість доставки та страхування в залежності від умов постачання, що зазначені в кожному окремому інвойсі на кожну окрему партію товару.
Представник позивача у своїх доводах зазначив, що з огляду на те, що такі витрати вже включені у ціну товару, керуючись ст.58 Митного Кодексу, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. 
Аналізуючи наведені доводи, колегія суддів погоджується з доводами представника позивача, що з урахуванням того, що вартість упаковки та пакування, навантаження та доставка вже включена у вартість самого товару, відсутні підстави для повторної їх сплати та включення повторно до митної вартості товару. 
Крім того, відповідно до поданих спірних митних декларацій в графі 37 «Процедура2 зазначено ZZ00, що означає, що тара не зворотна та вартість входить у ціну товару. 
Стосовно відомостей про страхування вантажу, представник з цього питання зазначив, що відповідно до умов поставки передбачених контрактом, страхування вантажу не здійснювалось. 
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та доводи представників сторін, колегія суддів зазначає, що як було встановлено судом, поставка товару за контрактом здійснюється за правилами Інкотермс 2020. 
Відповідно до інвойсів №WD02024000000925 від 04.04.2024 року, №WD02024000000926 від 04.04.2024 року та №WD02024000000927 від 04.04.2024 року поставка товару здійснювалась за правилами СРТ Chornomorskport. 
Умова поставки та правил тлумачення терміну CPT перекладається як «фрахт/перевезення оплачено до» та означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання по зовнішньоекономічному контракту, коли передав в розпорядження перевізника продукцію, випущену митницею в рамках процедури експорту. 
Окрім того, відповідно до умов СРТ у покупця немає обов`язку перед продавцем щодо укладення договору страхування, при цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися, оскільки термін СРТ передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару.
Отже, з урахуванням наведено, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що страхування вантажу не здійснювалось, а тому такі доводи митного органу є безпідставними та відхиляються судом. 
Стосовно тверджень митного органу, що «цінової пропозиції від 09.02.2024 року №5-1 та не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених Постановою №216, зокрема підпису (власноручного/електронного) відповідальних осіб платника, які відповідно до законодавства України мають право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації», колегія суддів погоджується з доводами представника позивача, що цінова пропозиція не є платіжним документом, а лише офертою продавця щодо продажу наявного у нього товару за заявленою ціною. 
Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем, що відповідно до п.3.2. Контракту, оплата за товар здійснюється на умовах та в строки, що вказані в Інвойсі, на кожну окрему партію Товару.
Відповідно до інвойсів №WD02024000000925 від 04.04.2024 року, №WD02024000000926 від 04.04.2024 року та №WD02024000000927 від 04.04.2024 року передбачено повну/часткову передоплату та/або протягом 60 днів після дати митного оформлення товарів в Україні. Тобто, як зазначив у позові представник позивача документів на оплату товару до митного оформлення не надавалось з огляду на те, що передбачено оплату після митного оформлення товару на території України. 
Таким чином, з урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі доводи відповідача є безпідставними та не підлягають врахуванню. 
Стосовно доводів митного органу, що «в митній декларації країни відправлення №24160400EX00033181від 04.04.2024 вказані: інші умови поставки; інший одержувач, вартість вантажу зазначена у експортній декларації країни відправлення відрізняється від вартості зазначеній у інвойсі, що наданий до митного оформлення від 04.04.2024 року №WD02024000000925 інформація про різницю у вартості вантажу документів не надано», колегія суддів зазначає наступне. 
Представник позивача з цього питання зазначив, що у наданій копії митної декларації країни відправлення вказані інші умови поставки, інший одержувач, вартість вантажу, тому що вантаж поставляється не за прямим контрактом, що, зокрема, було зазначено у митній декларації – «код 4100 - не прямий контракт».
Між виробником (експортером товару) та ТОВ «ГРІНЛАЙН ХІМІЯ» є компанія посередник «GREENLINE CHEMICALS» LTD (Bulgaria), що в свою чергу виступає постачальником поданого до митного оформлення товару. 
Саме в зв`язку з тим, що партія товару продана Виробником товару посереднику, який в свою чергу, перепродав таку в подальшому декларанту, в копії декларації країни експорту наявні відомості про контракт, вартість товару, умови поставки та рахунок-фактуру (інвойс) між Виробником товару WE IC VE DIS TICARET ANONIM SIRKETI SULTANTEPE MAH. PASALIMANI CAD. 41 USKUDAR/34 34/USKUDAR 052 (Виробничі потужності – KAZAN SODA ELEK. URETIM A.S./VN:5410515528 KAZAN SODA ELEKTRIK URETIM ANONIM SIRKETI, Туреччина) та компанією-посередником «GREENLINE CHEMICALS» LTD (Bulgaria). 
А в поданій при митному оформленні декларантом EМД від 24.04.2024 року №24UA500090004477U7, у відповідності до вимог Митного кодексу України, вже вказані відомості про наявні господарські контракти (взаємовідносини) між декларантом ТОВ «Грінлайн Хімія» та Постачальником товару «GREENLINE CHEMICALS» LTD (Bulgaria), що відповідає комерційному інвойсу від 04.04.2024 року №WD02024000000925, який було надано до митного оформлення.
Аналізуючи наведені доводи та докази, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів зазначає, що дійсно в експортній декларації країни відправлення вказано інші умови поставки, інший одержувач, вартість вантажу і т.д. проте, враховуючи доводи представника позивача, у суду не виникає сумніву стосовно вказаного документу, адже контрагент позивача «GREENLINE CHEMICALS» LTD є посередником між виробником спірного товару та позивачем як кінцевим покупцем, що підтверджується матеріалами справи.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наведені доводи митного органу є необґрунтованими та відхиляються судом.  
Проаналізувавши доводи сторін, колегія суддів вважає, що митним органом безпідставно зазначено про відсутність відповідних документів та недостатність наданих позивачем документів для визначення митної вартості за першим (основним) методом.
Вищевикладені встановлені судом обставини, підтверджені застосованими нормами матеріального права спростовують доводи представника відповідача щодо недостатності поданих митниці документів для визначення митної вартості товару за основним методом.
Відповідно до вимог ч.5 ст.55 Митного кодексу України, декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
Також, згідно з вимогами ч.4 ст.57 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-УІ застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності, яка відбулась між сторонами, але митний орган не врахував наданих позивачем пояснень.
Частиною першою статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів: в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.
Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є не правомірною, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню судом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з вимогами ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінлайн Хімія» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно витрат на оплату професійної правничої допомоги, то колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Грінлайн Хімія`та адвокатом Бороденко М.С. 01.11.2023 року було укладено договір №01/11/23 про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого предметом договору є надання замовнику правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі (п.1.1 договору).
Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатку 1 до цього договору (п. 3.2 договору).
Факт надання послуг підтверджується актом наданих послуг. (п. 3.6 договору).
Судом встановлено, що між сторонами договору було укладено додаткову угоду №925/926/927 03.06.2024 року, якою визначено, що: 
- підготовка позовної заяви майнового характеру становить – 19 232,66 грн. (п.3.1 додаткової угоди).
- представництво інтересів замовника в суді першої інстанції – 4 000,00 грн за одне судове засідання (п.3.2 додаткової угоди).
На підтвердження оплати наданих послуг представник позивача надав платіжну інструкцію в національній валюті від 04 липня 2024 року №16226 на суму 26 232,66 грн., призначення платежу: оплата гонорару згідно договору № 01/11/23, облік доходів та витрат адвоката Бороденка М.С. та акт №10/011123 наданих послуг від 30.06.2024 року.
Відповідно до акту №10/011123 наданих послуг від 30.06.2024 року сторони погодили, що адвокатом виконано такі послуги: 
Підготовка позовної заяви майнового характеру, 1 % від ціни позову, але не менше 5000 грн. – вартість послуги 19 232,66 грн.
Представництво інтересів замовника в органах судової влади у справах за участю замовника в порядку письмового провадження – вартість 7000 грн.
Оцінивши надані документи на підтвердження понесених витрат, суд зазначає таке.
Згідно з вимогами ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.
Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (п.49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 року по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Разом з цим у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги.
ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Враховуючи правовий підхід Європейського суду з прав людини до розподілу судових витрат між сторонами, оцінюючи перелік наданих послуг за критеріями співмірності та розумності наданих послуг, а також те, що ця справа не відноситься до категорії складних, вже існує стала сформована судова практика з розгляду цієї категорій справ, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наведені витрати пов`язані є неминучими та фактичними, але вартість цих послуг в розмірі 26 232,66 грн. є значно завищеною та нерозумною.
Тому на переконання суду співмірними витратами на виконання цих робіт та розумними, які належать відшкодуванню саме відповідачем є сума в розмірі 5000,00 грн., а решта сплати покладається на клієнта відповідно до умов договору.
Враховуючи викладені та встановлені судом обставини, оцінюючи надані позивачем докази, що підтверджують здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової допомоги, перелік наданих послуг та категорію цієї справи, зміст виконаної роботи, наявність сформованої судової практики з розгляду цієї категорії справ, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що фактичні витрати, які належать стягненню складають 5 000,00 грн., а тому заява представника позивача належить задоволенню частково.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	Н.В. Вербицька    К.В. Кравченко