Справа № 161/7700/23 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/25/25  	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
30 січня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,
секретар с/з - Черняк О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2024 року,
В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що з 01 квітня 2019 року вона працювала на посаді головного спеціаліста відділу страхових виплат та матеріального забезпечення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, з якої була звільнена 18 квітня 2023 року у зв`язку з скороченням чисельності і штату працівників на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України.
Позивачка вважає, що її з роботи звільнили незаконно, а тому просила суд визнати протиправним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області № 105-к від 13 квітня 2023 року за підписом Голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області Плескун Н. П., яким її звільнено з роботи із 18 квітня 2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, а також просила поновити її на раніше займаній посаді чи рівнозначній посаді і  стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2023 року у цій справі у відкритті провадження відмовлено.
Постановою Волинського апеляційного суду від 06 липня 2024 року апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Тоботи Ю. С. задоволено, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2023 року у цій справі скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Додатковою постановою Волинського апеляційного суду від 25 липня 2023 року у цій справі ухвалено стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області в користь позивачки ОСОБА_1 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнуто з Фонду соціального страхування України в користь позивачки ОСОБА_1 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 серпня 2023 року залучено до участі в цивільній справі № 161/7700/23 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, Фонду соціального страхування України, треті особи – голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України – Бахматський О. О., голова комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області – Плескун Н. П., Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якості відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, як правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області.
Прийнято до розгляду уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2024 року постановлено провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрити.
Роз`яснено позивачу, що заявлені нею позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, позивачка ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 26 березня 2024 року апеляційне провадження у цій справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у цивільній справі № 712/4776/23 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 09 грудня 2024 року ухвалив постанову в справі № 712/4776/23 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на постанову Черкаського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року (надання загального доступу в реєстрі забезпечено 03 січня 2025 року).
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 08 січня 2025 року апеляційне провадження у цій справі поновлено, справу призначено до апеляційного розгляду.
Від представника позивача ОСОБА_2 14 січня 2025 року надійшла заява про направлення цієї справи відповідно до частини 4 статті 377 ЦПК України для продовження розгляду до Волинського окружного адміністративного суду.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.
Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами виник публічно-правовий спір, який з врахуванням суб`єктного складу його учасників та правовідносин, що виникли між сторонами, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони зроблені з дотриманням вимог закону.
За матеріалами справи судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, Фонду соціального страхування України і з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати протиправним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області № 105-к від 13 квітня 2023 року за підписом голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області Плескун Н. П., яким вирішено звільнити ОСОБА_1 з 18 квітня 2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України; поновити  ОСОБА_1 в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області на посаді головного спеціаліста відділу страхових виплат та матеріального забезпечення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області або на рівнозначній посаді; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 19 квітня 2023 року по дату поновлення позивача на посаді з врахуванням розрахунку 551,53 грн середньоденної заробітної плати позивача.
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21 вересня 2022 року № 2620-ІХ припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року.
Пенсійний фонд України, його територіальні органи на час звернення позивача з цим позовом є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області припинено та реорганізовано шляхом приєднання до Пенсійного фонду України як правонаступника з 01 січня 2023 року.
Судом встановлено, що спір між сторонами виник у зв`язку із винесенням наказу Фонду соціального страхування України Управління виконавчої дирекції фонду у Волинській області № 105-к від 13 квітня 2023 року, яким ОСОБА_1 звільнено з роботи у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, та вимогою позивача поновити її на посаді або рівнозначній тій, яку вона обіймала у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області (як у правонаступника Фонду).
Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Водночас, право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини 1, 3 статті 3 ЦПК України).
Судова юрисдикція – це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства – цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Предметна юрисдикція – це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба – діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Згідно з матеріалами справи основний штат працівників апарату Пенсійного фонду України та його територіальних органів складають посади державної служби.
Внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України відбулося специфічне правонаступництво, за якого згідно з ухваленим Верховною Радою України Законом № 2620-ІХ Фонд як юридична особа приватного права припинився, однак його повноваження, що стосувалися чутливої для держави сфери загальнообов`язкового державного соціального страхування, набув Пенсійний фонд України як юридична особа публічного права та центральний орган виконавчої влади, що також був наділений функціями у сфері загальнообов`язкового державного страхування (пенсійне страхування).
Спори за вимогами, які спрямовані на поновлення працівників Фонду, звільнених внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, на роботі в органах Пенсійного фонду та стосуються прийняття на публічну службу, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що на час звільнення таких працівників останні не перебували на державній службі та Пенсійний фонд України і його територіальні органи не здійснювали щодо них публічно-владних управлінських функцій.
Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2024 року в справі № 712/4776/23.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини стосуються проходження позивачем публічної служби, між сторонами у справі виник публічно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду та не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 лютого 2024 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді :