П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 січня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/34492/23	

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Градовський Ю. М., Шеметенко Л. П.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування протоколу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:
- визнати протиправним та скасувати протокол за № 156050019693 від 30.08.2023 про відсутність права на пенсію;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до трудового стажу періодів роботи з 15.07.1981 по 04.04.1982 на заводі «Автогенмаш» та з 23.05.1986 по 01.01.1998 у ВАТ Одестрансавто;
- зобов`язати зарахувати до трудового стажу період роботи у ВАТ «Одестрансавто» з 23.05.1986 до 01.01.1998, та період роботи на заводі «Автогенмаш» з 15.07.1981 до 04.04.1982;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком з дня звернення за призначенням, а саме: з 30.08.2023.
Окрім цього, позивач просив стягнути з відповідача, понесені ним судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 пояснив, що звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої надав пакет необхідних документів.
За результатами розгляду вказаної заяви територіальний орган Пенсійного фонду прийняв рішення, у вигляді протоколу, про відмову у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Зокрема, до страхового стажу пенсійний орган не зарахував період роботи 15.07.1981 по 04.04.1982 на заводі «Автогенмаш», та з 23.05.1986 по 01.01.1998 у ВАТ 
Позивач вважає, що протиправний протокол та бездіяльність територіального органу Пенсійного фонду, порушують його право на соціальний захист, визначене статтею 46 Конституції України, зокрема, право на призначення пенсії за віком.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд відмовив в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ГУ ПФУ в Одеській області не приймало жодного рішення щодо призначення або відмови у призначенні позивачу пенсії, оскільки з боку, останнього, була відсутня відповідна заява.
На думку суду, звернення позивача до територіального органу Пенсійного фонду було пов`язано зі здійсненням даним органом попереднього розрахунку пенсії, а отриманий заявником протокол, є відповіддю, даного органу, на таке звернення.
Суд першої інстанції вважав, що надання ГУ ПФУ в Одеській області відповіді на звернення позивача яку позивач теоретично міг би отримувати у випадку призначення пенсії за віком, на думку суду, не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення його прав.
Отже, за висновком суду першої інстанції, юридично значимим для позивача у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення може бути тільки рішення відповідача, прийняте за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком.
На переконання суду, попередній розрахунок розміру пенсії є формою надання консультації пенсіонеру, яка не має обов`язкового значення і не є підставою для виникнення у особи певних прав чи обов`язків, тому такий розрахунок не є рішенням чи дією суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені  до адміністративного суду, згідно положень статей 5 та 19 КАС України.
Суд зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання орган Пенсійного органу зарахувати до страхового стажу певний період роботи та призначити пенсію, за відсутності факту звернення останнього з заявою про призначення пенсії та наявності рішення про призначення пенсії або про відмову у такому призначенні, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про попередній прорахунок пенсії, а не про призначення пенсії.
Як стверджує скаржник, він 23.08.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією його заяви про призначення пенсії, в якій відповідач протиправно, у графі вид пенсії, зазначив про попередній розрахунок пенсії.
При цьому, скаржник зауважує, що сама заява про призначення пенсії відповідає встановленому зразку, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005.
Також скаржник зауважує, що в матеріалах справи наявна розписка-повідомлення, яка відповідає вимогам Порядку №22-1, яку працівник структурного підрозділу видає із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії, тощо, та яка, зокрема є підтвердженням того факту, що ним була подана заява про призначення пенсії.
Тож, скаржник заявляє, що твердження ГУ ПФУ в Одеській області та висновки суду, стосовно того, що він передчасно звернувся до суду, не дотримавшись обов`язкової процедури особистого звернення до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення/перерахунку пенсії, з урахуванням викладеного вище, не відповідає дійсності.
Окремо скаржник не погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що ГУ ПФУ в Одеській  області не приймало жодного рішення щодо призначення або відмови у призначенні позивачу пенсії, оскільки, на його переконання, таким рішенням є протокол №156050019693 3 від 30.08.2023.
Враховуючи наведені аргументи та відсутність, аналізу, з боку суду першої інстанції, змісту позовної заяви, доказів доданих до справи та їх ігнорування, відсутність, в судовому рішенні, відповідей на аргументи, що указані в позові, скаржник вважає, що оскаржуване рішення порушує його право на справедливий судовий розгляд, захист прав і інтересів судом, гарантовані статтею 55 Конституції України та частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

ГУ ПФУ в Одеській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якій посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції про відмову у позову, просить в задоволенні скарги відмовити, а рішення – залишити без змін. 

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

23.08.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
До заяви про призначення пенсії за віком позивач додав такі документи:
- паспорт;
- військовий квиток;
- довідка про присвоєння ідентифікаційного номера;
- дублікат трудової книжки від 30.07.2004 серії НОМЕР_1 ;
- копія довідки Київського РВ ОГУ УМВС України в Одеській області від 27.01.2004; 
- архівну довідку від 12.10.2023 №2509-А-11.1-21:
- диплом профтехучилища.
Згідно розписки-повідомлення заява та документи ОСОБА_1 прийняті 23.08.2023 і зареєстровані за №8246.
Розглянувши вказану заяву, Суворовське об`єднане управління ПФУ в м. Одесі здійснило попередній розрахунок страхового стажу ОСОБА_1 зазначивши, що він складає 25 років 7 місяців 23 дні, що свідчить про відсутність необхідного стажу для виникнення права на пенсію. Даний розрахунок оформлений протоколом №156050019693 від 30.08.2023 (а.с.20).
Не погоджуючись з даним розрахунком стажу, адвокат Андрєйченко О.Р., діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із запитом.
У відповідь на її запит, ГУ ПФУ в Одеській області листом від 09.01.2024 за №1500-0220-В/4013 повідомило, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви (№8246), рішенням №156050019693 ОСОБА_1 попередньо розрахований страховий стаж, який становить 25 років 7 місяців 23 дні.
Згідно дубліката трудової книжки від 30.07.2004 серії НОМЕР_1 до страхового стажу не враховані періоди:
- з 15.07.1981 по 04.04.1982 – завод «Автогенмаш»;
- з 23.05.1986 по 16.06.2000 – ВАТ «Одестрансавто».
Неврахування вказаних періодів роботи, ГУ ПФУ в Одеській області пояснило тим, що вони внесені до трудової книжки раніше, ніж дата видачі дубліката.
До того ж, територіальний орган Пенсійного фонду повідомив  ОСОБА_1 , що під час розрахунку його страхового стажу, періоди роботи з 01.01.1998 враховані на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5).
Водночас, як указав відповідач, періоди роботи з 15.07.1981 по 04.04.1982 та з 23.05.1986 по 16.06.2000 для обчислення пенсії потребують додаткового підтвердження та після чого можуть бути переглянуті (а.с.63).
Не погодившись з відмовою у зарахуванні періодів роботи з 15.07.1981 по 04.04.1982 на заводі «Автогенмаш», з 23.05.1986 по 16.06.2000 у ВАТ «Одестрансавто» до страхового стажу при призначенні пенсії та відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Відповідаючи на довід скаржника про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що він не звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, а ГУ ПФУ в Одеській області не приймало жодного рішення щодо призначення або відмови у призначенні позивачу пенсії, колегія суддів зазначає таке.

Частиною 1 статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі – Закон №1788-ХІІ) 
та Законом № 1058-IV.
Стаття 1 Закону №1058-IV встановлює, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначений статтею 44 Закону №1058-IV, згідно положень якої заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно частини 5 статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду України та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (.
Разом з цим, постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку № 22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.
Згідно з абзацом першим пункту 1.8 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Пункт 2.1, зокрема, унормовує, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про  реєстраційний номер облікової картки платника податків;
2) документи про стаж, що визначені  Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з  додатком 3  до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Відповідно до пункту 4.1. Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Згідно із пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:
-ідентифікує заявника (його представника);
-надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
-реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
-уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
-проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;
-з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
-повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
-сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
-надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;
-повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;
-видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
-повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
За приписами абзаців 1-4 пункту 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
З аналізу викладених норм слідує, що обов`язок прийняти рішення про призначення пенсії виникає у територіального органу Пенсійного фонду саме за наслідками розгляду заяви особи, яка складена у формі, встановленій Порядком № 22-1, до якої додані необхідні документи.
Тобто, нормами чинного законодавства визначено чіткий алгоритм дій щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, а також переведення на інший вид пенсії.
Згідно пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Аналізуючи зміст вищезазначених положень, колегія суддів доходить висновку, що особа, яка претендує на призначення пенсії, наділена правом звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії разом з доданими до неї документами, скориставшись бланком такої заяви та одним із способів її подання, що визначені Порядком №22-1. 
Результат розгляду порушеного у зверненні питання щодо призначення пенсії, згідно положень цього Порядку, має бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження, яке за загальним правилом має бути прийнято не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Не погоджуючись з доводами суду першої інстанції про те, що позивач не звертався із заявою про призначення пенсії, а територіальний орган Пенсійного фонду не приймав жодного рішення стосовно призначення або відмови у призначенні пенсії, колегія суддів звертає увагу на таке.

Верховний Суд у постановах від 27.01.2019 у справі №748/696/17, від 23.09.2024 у справі №620/2027/23, розглядаючи спір за близькими за змістом правовідносинами, відзначив, що спірним, перш за все, у таких справах є питання форми та змісту заяви, а також долучення, останнім, до заяви документів, які подаються, саме при призначенні пенсії.
Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення/перерахунок пенсії, яка відповідає вимогам додатку 1 Порядку № 22-1.
Колегія суддів вважає слушним зауважити, що в Порядку № 22-1 відсутнє таке визначення як подання заяви про попередній перерахунок пенсії та навіть не існує зразка такої заяви.
Понад те, варто відзначити, що розрахунок розміру майбутньої пенсії здійснюється з використанням даних, що містяться в унікальній базі даних про застрахованих осіб, яка накопичена у Пенсійному Фонді.
Себто, для того, щоб прорахувати розмір майбутньої пенсії за віком, у заявника відсутні підстави надавати документи, що перераховані в пункті 2.1 Порядку № 22-1, а працівнику пенсійного органу видавати розписку-повідомлення про прийняття обов`язкових документів для призначення пенсії.
Є важливим також відзначити, що фахівець ГУ ПФУ в Одеській області вивчав надані позивачем, для призначення пенсії, документи, що підтверджується його листом від 09.01.2024, на адресу адвоката О. Андрейченко.
Зокрема, в цьому листі зазначено, що до страхового стажу не враховано періоди, внесені до трудової книжки раніше, ніж дата видачі дубліката.
Як випливає з матеріалів справи, заява позивача про призначення пенсії була роздрукована відповідачем із матеріалів, які містилися в його електронній базі (відмовна справа).
Дослідивши графи вказаної заяви, колегія суддів установила, що після прохання призначити пенсію, в графі вид пенсії вказано про її попередній перерахунок.
Позивач наполягає на тому, що цю графу заповнив працівник територіального органу Пенсійного Фонду без його відома.
Проте, на думку суду апеляційної інстанції, це не має правового значення, адже форма заяви однозначно передбачала тільки розгляд питання про призначення пенсії.
Навіть, якщо припустити, що про попередній розрахунок пенсії, при оформленні заяви про призначення пенсії, зазначив позивач, то така заява, на переконання колегії суддів, не повинна була розглядатися ГУ ПФУ в Одеській області, оскільки оформлена з порушенням Порядку № 22-1 (додаток №3).
За таких умов, ГУ ПФУ в Одеській області повинно було вказати позивачеві про допущені помилки та роз`яснити правила заповнення відповідного документа.
З урахуванням викладеного, а також аналізом матеріалів справи та змісту заяви, колегія суддів доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про призначення пенсії була розглянута ГУ ПФУ в Одеській області неналежним чином, адже замість розгляду її по суті, територіальний орган Пенсійного фонду здійснив розрахунок майбутньої пенсії та сформував протокол, який містить інформацію про всі складові такого розрахунку.
За таких підстав, враховуючи, що питання наявності чи відсутності у позивача права на призначення пенсії за нормами Закону №1058-ІV відповідачем, за результатом звернення позивача не вирішено, наявні підстави для задоволення його позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо неприйняття рішення з розгляду заяви про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Аналізуючи доводи позивача про визнання протиправним та скасування протоколу ГУ ПФУ в Одеській області №156050019693 від 30.08.2023 про відсутність права на пенсію, колегія суддів, ураховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 31.01.2019 у справі №465/3058/15-а, вказує, що попередній розрахунок розміру пенсії, яку позивач теоретично міг би отримувати у випадку, зокрема, призначення пенсії за віком, не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення його прав.
У цій справі, Верховний Суд, проаналізувавши частину першої статті 4 КАС України виснував, що попередній розрахунок пенсії є формою надання консультації пенсіонеру, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, а лише носить інформаційний характер.
За позицією суду касаційної інстанції, питання стосовно правильності нарахування пенсії відповідно до Закону № 1058-IV може бути вирішеним в майбутньому у разі прийняття Управлінням Пенсійного фонду України передбаченого законодавством рішення щодо призначення пенсії та оскарження такого рішення в судовому порядку.

Перевіряючи обґрунтованість доводів ОСОБА_1 про протиправне незарахування ГУ ПФУ в Одеській області до його трудового стажу періодів роботи з 15.07.1981 по 04.04.1982 на заводі «Автогенмаш», та з 23.05.1986 по 01.01.1998 у ВАТ Одестрансавто та про обов`язок зарахувати згадані періоди, колегія суддів зазначає, що дані вимоги взаємопов`язані з питанням, чи є попередній розрахунок пенсії тим документом, правильність якого може бути перевірена в судовому порядку.
Позаяк, колегія суддів дійшла висновку, що попередній розрахунок пенсії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не створює певних правових наслідків для позивача, відсутні підстави для перевірки правильності його обчислення.

Переходячи до вирішення заявленої позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком, з дня звернення за її призначенням, згідно положень Закону № 1058-IV, колегія суддів звертає увагу на таке.
Як мовилося вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Одеській області не розглянуло по суті заяву ОСОБА_1 та відповідно, жодного з передбачених Порядком №22-1 рішень за наслідками розгляду такої заяви не прийняло.
Водночас, колегія суддів наголошує, що у світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом установленої законом процедури є обов`язковим.
Відтак, за наведеного правового регулювання, у даному випадку, територіальний орган Пенсійного фонду недотримався встановленого законодавством порядку вирішення питання про призначення пенсії за віком, що суперечить вищенаведеним нормам.
Колегія суддів наголошує, що подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.11.2023 у справі №300/3457/20.
За таких обставин, наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо неприйняття рішення з розгляду заяви позивача від 30.08.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV та зобов`язання його повторно розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.
Ураховуючи покладення судом обов`язку на ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону №1058-IV та прийняти відповідне рішення, колегія суддів звертає увагу на те, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, означає те, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Suominen v. Finland» (№37801/97, п.36) вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги скасовують висновки суду першої інстанції, а тому наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги мають бути задоволені частково.

Відповідно до приписів статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення.
Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.
Абзац 1 частини 1 статті 139 КАС України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як свідчать обставини справи, позивач сплатив судовий збір за розгляд даної справи в суді першої та апеляційної інстанцій на загальну суму 2684 грн.
Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, колегія суддів вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1342 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року – скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неприйняття рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.08.2023 про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.08.2023 про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код за ЄДРПОУ 20987385) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у сумі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Ю. М. Градовський

суддя                                                                                 Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 07.01.2025.