ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1183/24  Номер провадження 22-ц/814/512/25	Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т.М.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача Дорош А.І.
Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі Коротун І.В. 
учасники справи: 
представник позивача – адвокат Галушко С.О. 
представник відповідача – адвокат Бердніченко О.П.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 – адвоката Бердніченко Оксани Павлівни 

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 вересня 2024 року, ухвалене суддею Мороз Т.М., повний текст рішення складено – 09 вересня 2024 року 

та додаткове рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 вересня 2024 року, ухвалене суддею Мороз Т.М., повний текст рішення складено – дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за аліментами, -

В С Т А Н О В И В:

27.05.2024 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за аліментами, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за аліментами у розмірі 39 478,25 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у сторін народилися спільні діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З відповідача стягувалися аліменти відповідно до виконавчого листа від 08.07.2019 на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2019, і до досягнення дитиною повноліття. Також на підставі судового наказу від 03.04.2023 було відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.03.2023, і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням суду від 25.01.2024 змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , стягнуто з відповідача на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з моменту набрання цим рішенням законної сили, до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Виконавчий лист від 08.07.2019 та судовий наказ від 03.04.2023 відкликано, виконавчі провадження закінчено. Водночас, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно судового наказу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.04.2023 станом на 25.02.2024 заборгованість ОСОБА_1 складає 39 478,25 грн. Оскільки судовий наказ був відкликаний, відсутні законні підстави для стягнення заборгованості по аліментах на підставі судового наказу.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 вересня 2024 року позов ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами - задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за аліментами в сумі 39 478,25 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем, згідно судового наказу №532/633/23 від 03.04.2023, виданого Кобеляцьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини, щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 25.02.2024 заборгованість становить 39 478,25 грн. При цьому, судом не прийнято до уваги наданий стороною відповідача контррозрахунок заборгованості по аліментах, відповідно до якого заборгованість по виконавчому провадженню згідно судового наказу №532/633/23 від 03.04.2023, виданого Кобеляцьким районним судом Полтавської області, обрахованого з розрахунку розміру аліментів 1/6 частини від доходу відповідача та складає 26 318,84 грн. Так, судом встановлено, що 14.11.2023 відповідач звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів, прохав, у тому числі, змінити розмір аліментів, що стягуються на користь доньки ОСОБА_6 , з 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частки, відкликати судовий наказ №532/633/23 від 03.04.2023. При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 оскаржував до суду або органів виконавчої служби стягнення з нього аліментів на користь доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/4 від його заробітку (доходу) у період з 31.03.2023 по 25.02.2024. На підставі вищевикладеного, оскільки у відповідача наявна заборгованість за аліментами, у державного виконавця відсутні законні підстави для стягнення вказаної заборгованості, суд першої інстанції визнав, що позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за аліментами у розмірі 39 478,25 грн. Крім того, судом першої інстанції, не встановлено підстав для задоволення клопотання представника відповідача про розстрочку ОСОБА_1 заборгованості за аліментами.

Додатковим рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 вересня 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Галушка Сергія Станіславовича про ухвалення додаткового рішення – задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3 000 грн.

Додаткове рішення суду мотивоване тим, що, беручи до уваги фінансовий стан відповідача, заперечення ним щодо задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також враховуючи, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи, яка є малозначною, ціну позову 39 478,25 грн, стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем загальній сумі 8 000 грн не відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості. За вказаних обставин, суд визнав за необхідне задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення частково та стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 3 000 грн.

В апеляційній скарзі на рішення суду представник ОСОБА_1 – адвокат Бердніченко О.П., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю, а якщо суд не вбачає підстав для повного скасування оскарженого рішення, то скасувати його частково, ухвалити у відповідній частині нове рішення про задоволення позову у розмірі 26 318,84 грн, розстрочити виконання рішення суду на 1 рік.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, що 03.04.2023 Кобеляцьким районним судом Полтавської області було ухвалено судовий наказ №532/633/23 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі частини від доходу на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6 . Позивач завідомо ввела суд в оману, оскільки недобросовісно скористалася своїм правом на подачу заяви про видачу цього судового наказу, бо не вказала про наявність у ОСОБА_1 ще двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання яких він сплачує аліменти. Суд помилково ухвалив наказ про стягнення аліментів саме у частині від доходу відповідача. ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, тому дізнався про існування судового наказу лише у жовтні 2023. Оскільки скасування судового наказу щодо стягнення аліментів за законом неможливе, відповідач у листопаді 2023 звернувся до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 25.01.2024 Кобеляцьким районним судом Полтавської області було ухвалено рішення №532/2460/23, яким задоволено позов ОСОБА_1 та змінено розмір аліментів, що стягувалися з ОСОБА_1 за виконавчим листом №532/641/19 від 08.07.2019 по від доходів на утримання сина ОСОБА_9 та за судовим наказом №532/633/23 від 03.04.2023 по від доходів на утримання доньки ОСОБА_6 . Цим рішенням було стягнуто з ОСОБА_1 1/3 частину від доходів на утримання цих дітей. Вказані виконавчий лист та судовий наказ відкликані, але увесь цей час, починаючи з 31.03.2023 і по день набрання законної сили цим рішенням, тобто по лютий 2024 ОСОБА_1 нараховувались аліменти по частини від доходу згідно наданому позивачем розрахунку заборгованості, оскільки ОСОБА_1 не просив суд зупинити виконавче провадження №7196607 згідно судового наказу №532/633/23 від 03.04.2023 до вирішення спору по суті та перерахувати заборгованість з частини на 1/6. Відповідач вважає, що йому незаконно було нараховано аліменти по частини від доходу згідно судового наказу №532/633/23 від 03.04.2023, а не по1/6 частині.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду представник ОСОБА_1 – адвокат Бердніченко О.П. просить його скасувати повністю з підстав порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга на додаткове рішення мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги, що у ОСОБА_1 відсутня вина у виникненні спірної заборгованості. Позивач завідомо ввела суд в оману, оскільки недобросовісно скористалася своїм правом на подачу заяви про видачу судового наказу, який і став підставою для виникнення заборгованості ОСОБА_1 . Отже, спірна ситуація виникла з вини позивача, тому відповідач вважає, що усі судові витрати на правничу допомогу позивач має сплачувати самостійно. Відповідач офіційно не працює, доходи та пенсія відсутні. Також відповідач має статус внутрішньо переміщеної особи, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, тому він не має можливості сплачувати судові витрати.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ОСОБА_1 є батьком малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-9).

Відповідно до судового наказу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.04.2023 №532/633/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_10 у розмірі 1/4 заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.03.2023, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25.01.2024 змінено розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що визначені виконавчим листом Кобеляцького районного суду Полтавської області №532/641/19 від 08.07.2019, та на утримання доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що визначені судовим наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.04.2023 у цивільній справі №532/633/23. Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з моменту набрання цим рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виконавчий лист №532/633/23 від 08.07.2019 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку на утримання дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відкликати. Судовий наказ №532/633/23 від 03.04.2023 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини доходу на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відкликати (а.с. 11-14).

18.03.2024 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №532/641/19 від 08.07.2019. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 25.02.2024 відсутня (а.с. 17)

28.03.2024 закінчено виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №532/633/23 від 03.04.2023 (а.с. 18).

Як вбачається з відповіді Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області №40477 від 15.05.2024, у державного виконавця відсутні законні підстави для стягнення заборгованості за судовим наказом №532/633/23 від 03.04.2023, оскільки його було відкликано (а.с. 21).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем, згідно судового наказу №532/633/23 від 03.04.2023, виданого Кобеляцьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини, щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 25.02.2024 заборгованість становить 39 478,25 грн (а.с. 19).

Стороною відповідача надано контррозрахунок заборгованості по аліментах, відповідно до якого заборгованість по виконавчому провадженню згідно судового наказу №532/633/23 від 03.04.2023, виданого Кобеляцьким районним судом Полтавської області, обраховано з розрахунку розміру аліментів 1/6 частини від доходу відповідача та складає 26 318,84 грн (а.с. 60).

Судом встановлено, що 14.11.2023 відповідач звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів, просив, у тому числі, змінити розмір аліментів, що стягуються на користь доньки ОСОБА_6 , з частки з усіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частки, відкликати судовий наказ №532/633/23 від 03.04.2023.

При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 оскаржував до суду або органів виконавчої служби стягнення з нього аліментів на користь доньки ОСОБА_6 у розмірі від його заробітку (доходу) у період з 31.03.2023 по 25.02.2024.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Наслідки повернення виконавчого документу викладені в ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно п. 22 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

За правилами ст. 195 Сімейного кодексу України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ЦПК України розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із частиною першою статті 435 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може розстрочити його виконання.

Відповідно до п.2 ч.7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Частиною 3 ст. 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за аліментами у розмірі 39 478,25 грн.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

За правилами ст. 195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Положеннями ст. 194 СК України визначено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.  

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів, зокрема, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Зазначений порядок передбачено приписами частини третьої статті 195 СК України, якою визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі виникнення спору - судом.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 21.03.2023 у справі №621/3330/14, провадження №61-5711св23.

Згідно матеріалів справи встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є: ОСОБА_1 – батько, ОСОБА_2 – мати, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , зареєстроване та видане виконавчим комітетом Світлогірської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області 05.11.2019 (а.с. 9).

Судовим наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.04.2023 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.03.2023, і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 268,40 грн (а.с. 10).

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25.01.2024 змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що визначені виконавчим листом Кобеляцького районного суду Полтавської області №532/641/19 від 08.07.2019. Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що визначені судовим наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.04.2023 у цивільній справі №532/633/23. Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи моменту набрання цим рішенням законної сили, до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий Кобеляцьким районним судом Полтавської області від 08.07.2019 №532/641/19 - відкликано. Судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , аліментів на утримання доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини доходу, виданий Кобеляцьким районним судом Полтавської області від 03.04.2023 у цивільній справі №532/633/23 - відкликано. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Рішення набрало законної сили – 25.02.2024 (а.с. 11-14).

На виконання рішення суду від 25.01.2024 судом першої інстанції 28.02.2024 видано виконавчий лист (а.с. 15-16).

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження №71966071 від 28.03.2024, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №532/633/23, виданого 03.04.2023 Кобеляцьким районним судом Полтавської області про стягнення аліментів у розмірі частини заробітку, щомісячно, на утримання дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 31.03.2023, і до досягнення дитиною повноліття – закінчено, у зв`язку з набранням законної сили рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25.01.2024 (а.с. 18).

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного головним державним виконавцем Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лисенко М.І. у виконавчому провадженні №71966071, починаючи з 31.03.2023 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 25.02.2024 (день набрання чинності рішенням про відкликання виконавчого документа) становить 39 478,25 грн (а.с. 19).

Представником ОСОБА_1 – адвокатом Бердніченко О.П. надано контррозрахунок заборгованості по аліментах, відповідно до якого заборгованість по виконавчому провадженню згідно судового наказу №532/633/23 від 03.04.2023, виданого Кобеляцьким районним судом Полтавської області, вказано з розрахунку розміру аліментів 1/6 частини від доходу відповідача та складає 26 318,84 грн (а.с. 60, 92).

Як вбачається з відповіді Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області №40477 від 15.05.2024, у державного виконавця відсутні законні підстави для стягнення заборгованості за судовим наказом №532/633/23 від 03.04.2023, оскільки його було відкликано (а.с. 21).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки у відповідача наявна заборгованість за аліментами, а у державного виконавця відсутні законні підстави для стягнення вказаної заборгованості, тому необхідно стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за аліментами у розмірі 39 478,25 грн за період з 31.03.2023 по 25.02.2024 (а.с. 19).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач завідомо ввела суд в оману, оскільки недобросовісно скористалася своїм правом на подачу заяви про видачу цього судового наказу, бо не вказала про наявність у ОСОБА_1 ще двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання яких відповідач сплачує аліменти, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки цей факт встановлено рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області №532/2460/23 від 25.01.2024 та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 незаконно було нараховано аліменти по частини від доходу згідно судового наказу №532/633/23 від 03.04.2023, а не по 1/6 частин, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, тому аліменти стягувалися у визначеному розмірі.

При цьому, колегія суддів враховує, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25.01.2024 змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що визначені виконавчим листом Кобеляцького районного суду Полтавської області №532/641/19 від 08.07.2019, та на утримання доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що визначені судовим наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.04.2023 у цивільній справі №532/633/23. Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з моменту набрання цим рішенням законної сили, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виконавчий лист №532/633/23 від 08.07.2019 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку на утримання дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкликано. Судовий наказ №532/633/23 від 03.04.2023 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини доходу на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкликано. Тобто, розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів згідно судового наказу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03.04.2023 у цивільній справі №532/633/23 за період з 31.03.2023 по 25.02.2024 (день набрання законної сили рішення суду) нараховано правомірно у розмірі 1/4 частини доходів ОСОБА_1 . 

За таких обставин, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи з предмету та підстав позову, оцінив надані докази у справі та прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Щодо додаткового рішення суду першої інстанції, то як вбачається з матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_2 – адвокат Галушко С.С. у позовній заяві, яка надійшла до суду 27.05.2024, вказала, що у відповідності до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які ОСОБА_2 понесла і очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи, становить 5 000 грн (а.с. 1-5). Позовна заява з додатками була направлена 30.05.2024 поштою на адресу ОСОБА_1 у відповідності до вимог п.2 ч. 1 ст. 191 ЦПК України (а.с. 33).

Як правильно встановив суд першої інстанції, 05.09.2024 до суду надійшла заява адвоката Галушка С.С. про ухвалення додаткового рішення, до якої додано: копію договору про надання правничої допомоги №50 від 25.04.2024, відповідно до якого розмір гонорару становить 8 000 грн; розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката від 05.09.2024; квитанцію до прибуткового касового ордера №50/1 від 05.09.2024 про сплату 8 000 грн гонорару адвоката; акт приймання-передачі правничих послуг №1, ордер на надання правничої допомоги.

Таким чином, стороною позивача ОСОБА_2 було дотримано вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК України в частині надання доказів щодо понесених судових витрат, а додаткове рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн ухвалене з дотриманням вимог чинного законодавства.
Доводи апеляційної скарги про неспівмірність витрат на правову допомогу у даній справі не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи не обґрунтовані належними доказами.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано враховано фінансовий стан відповідача, заперечення щодо задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а також враховано, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи, яка є малозначною, ціну позову 39 478,25 грн, стягнення адвокатських витрат у зазначеній позивачем загальній сумі 8 000 грн – такий, що не відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості, та визнано за необхідне задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення частково, стягнувши з відповідача судові витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 3 000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010), (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

З огляду на те, що рішення та додаткове рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Бердніченко Оксани Павлівни - залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 03 вересня 2024 року та додаткове рішення цього ж суду від 16 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 січня 2025 року.

СУДДІ:                А. І. Дорош                 О. А. Лобов                         В. М. Триголов