Справа № 128/1480/23
Провадження № 22-ц/801/481/2025
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року	Справа № 128/1480/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,
з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 – адвокатки Маліновської Ю. М. на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області у складі судді Бондаренко О. І. від 27 грудня 2024 року про призначення експертизи у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

       У квітні 2023 року ОСОБА_1 через свою представницю – адвокатку Маліновську Ю. М. звернувся до суду з позовом, за яким просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 260 556 грн 18 к. у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), 100 000 грн 00 к. у відшкодування моральної шкоди.
       27 червня 2024 року представник ОСОБА_2 – адвокат Шибінський О. В. заявив клопотання про призначення у справі судової автотехнічної експертизи, яке мотивував тим, що Вінницьким апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення № 128/2773/22, не було взято до уваги висновок автотехнічного дослідження № 1206/23-21 від 24 лютого 2023 року, яким встановлено, що свідчення водія ОСОБА_3 по факту ДТП є технічно не обґрунтованими, тобто неправдивими, що автоматично спростовує висновок автотехнічної експертизи № CE-1/102-22/15429-I від 21 жовтня 2022 року, наявний у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 . Усунути вказані розбіжності можна шляхом призначення та проведення у справі судової автотехнічної експертизи.
       Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2024 року призначено у справі судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
       На вирішення експертизи поставлено питання: 
       - як повинні діяти водії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в даній дорожній ситуації відповідно до технічних норм Правил дорожнього руху України (далі ПДР України)? 
       - невідповідність вимогам ПДР України кого з водіїв призвело до виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди?
       Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.
       Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідно спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити цю обставину неможливо. 
       В апеляційній скарзі представниця ОСОБА_1 – адвокатка Маліновська Ю. М., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив жодної мотивації задоволення клопотання представника відповідачки про призначення у справі експертизи, не мотивував зупинення провадження, тоді як таке зупинення є правом суду, а не обов`язком, обмежився викладенням ряду норм Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Призначаючи у справі експертизу, суд не врахував того, що ДТП за участі сторін відбулося 22 серпня 2022 року (майже 2,5 роки тому), постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 05 січня 2023 року у справі № 128/2773/22, яка залишена в силі постановою Вінницького апеляційного суду від 27 лютого 2023 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП). Судами будо досліджено висновок експерта № CE-19/102-22/15429-17 від 21 жовтня 2022 року, в якому наявні відповіді на питання, поставлені судом на вирішення експертизи в оскаржуваній ухвалі. З врахуванням, зокрема, і цього доказу суди дійшли висновку про винуватість ОСОБА_2 у скоєнні ДТП. Зазначала, що клопотання про призначення у справі експертизи направлене не на встановлення об`єктивної істини у справі, а на затягування розгляду справи, що є свідомим порушенням учасником справи процесуальних прав інших учасників.
       Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.
       Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       За змістом статей 374, 379 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо визнає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до постановлення помилкової ухвали.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 19 квітня 2023 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталась 22 серпня 2022 року.
24 квітня 2023 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи на 12.00 год 07 червня 2023 року.
18 травня 2023 року надійшов відзив ОСОБА_2 на позовну заяву, згідно з яким вона не погоджується з висновками, зробленими судом першої та апеляційної інстанції про притягнення її до відповідальності за статтею 124 КУпАП 05 січня 2023 року та 27 лютого 2023 року, відповідно, а також з визначеним позивачем розміром відшкодування майнової та моральної шкоди. Клопотання про призначення у справі автотехнічної експертизи чи витребування додаткових доказів для її призначення відзив не містив.
07 червня 2023 року підготовче засідання у справі не відбулось, зокрема суд взяв до уваги клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Шибінського О. В. про ознайомлення з матеріалами справи (даних про те, що завадило ОСОБА_2 з 03 травня 2023 року – дата вручення судової повістки (а. с. 63) – укласти вчасно угоду з адвокатом, а адвокату до дати призначення підготовчого засідання ознайомитись з матеріалами справи немає).
В наступне підготовче засідання 28 серпня 2023 року адвокат Шибінський О. В. 24 серпня 2023 року подав заву про його відкладення через перебування у відпустці без збереження заробітної плати (а. с. 73).
27 жовтня 2023 року він же подав заяву про «перенесення» судового (напевно малося на увазі підготовчого) засідання через лікування після травми (а. с. 77).
08 грудня 2023 року та 23 січня 2024 року підготовче засідання не відбулося, тому що суддя Бондаренко О. І. перебувала на лікуванні (а. с. 83).
20 березня 2024 року на лікуванні перебувала представниця ОСОБА_1 – адвокатка Маліновська Ю. М. (а. с. 87, 88).
15 травня 2024 року підготовче засідання не відбулося через зайнятість адвоката Шибінського О. В. в іншому судовому засіданні (про що він повідомив Вінницький районний суд Вінницької області напередодні) (а. с. 95, 96).
25 червня 2024 року представниця позивача – адвокатка Маліновська Ю. М. клопотала про проведення підготовчого засідання 27 червня 2024 року за її та її довірителя відсутності (а. с. 100).
Безпосередньо в день підготовчого засідання – 27 червня 2024 року представник відповідачки – адвокат Шибінський О. В. подав клопотання про призначення зазначеної вище експертизи (а. с. 103).
Підготовче засідання було відкладено до 28 серпня 2024 року для з`ясування позиції позивача щодо заявленого клопотання про призначення експертизи (а. с. 111).
27 серпня 2024 року представниця позивача – адвокатка Маліновська Ю. М. клопотала про проведення підготовчого засідання 28 серпня 2024 року за її та її довірителя відсутності (а. с. 120).
28 серпня 2024 року підготовче засідання не відбулося, тому що суддя Бондаренко О. І. перебувала на лікуванні (а. с. 117).
13 листопада 2024 року адвокат Шибінський О. В. подав до суду власноручне (!) клопотання про відкладення підготовчого засідання, призначеного на той же день, через його перебування у відпустці (а. с. 121, 122).
27 грудня 2024 року без участі відповідачки та її представника – адвоката Шибінського О. В., який в той же день подав до суду власноручно виконану заяву про проведення підготовчого засідання без його участі, була постановлена оскаржена ухвала.
Єдиним мотивом, з якого виходив суд, зазначено необхідність у спеціальних знаннях у сфері іншій, ніж право, для з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (частини перша, третя, четверта, пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).
Розумність строків розгляду справи судом визначено серед основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).
У статті 13 ЦПК України розкривається зміст принципу диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, згідно з частинами першою – третьою цієї статті суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема висновками експертів.
Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частин першої – п`ятої статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права зазначаються відповідачем у відзиві на позовну заяву (пункт 5 частини третьої статті 178 ЦПК України).
У відзиві також відповідач повинен зазначити документи і докази, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання (пункт шостий частини третьої статті 178 ЦПК України).
Судова експертиза – це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Згідно з частинами першою – третьою статті 102 ЦПК України висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
За змістом цих норм висновок експерта подається відповідачем разом із відзивом на позовну заяву, а у разі неможливості подання такого висновку через необхідність призначення експертизи судом у відзиві повинно бути зазначене відповідне клопотання із зазначенням причин неможливості подання відповідного висновку самим відповідачем, необхідності витребування доказів судом, відібрання зразків тощо. 
Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (частина сьома статті 178 ЦПК України).
Згідно зі статтею 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, – встановлюються судом.
Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій.
Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства (стаття 121 ЦПК України).
Відповідно до статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, – судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.
Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу (частини перша – четверта, шоста статті 127 ЦПК України).
Як зазначалося відзив на позовну заяву був поданий 18 травня 2023 року, але ні клопотання про призначення судом автотехнічної експертизи ні зазначення необхідності витребування судом відповідних доказів для її призначення він не містив.
Клопотання про призначення експертизи судом було подане представником відповідачки – адвокатом Шибінським О. В. лише через рік і місяць після подання відзиву на позовну заяву без будь-яких обґрунтувань неможливості заявити таке клопотання у встановлений процесуальним законом строк (при тому що до заявлення такого клопотання безпосередньо в день підготовчого засідання воно чотири рази відкладалось за заявами адвоката Шибінського О. В.).
У пункті 3 частини першої, частинах другій, третій статті 189 ЦПК України установлено, що визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів є завданням підготовчого провадження.
       Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.
Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.
       Згідно зі статтею 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідан ня.
Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до статті 197 ЦПК України підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи.
У підготовчому засіданні суд, зокрема вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.
Підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.  Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках:  1) визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу;  2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача;  3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні (частини перша, друга статті 198 ЦПК України).
Тобто строк підготовчого провадження не може перевищувати шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі і лише у виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів.
Незважаючи на це суд першої інстанції без будь-якого обґрунтування поважності причин неподання відповідачкою клопотання про призначення експертизи разом із відзивом на позовну заяву, без поновлення процесуального строку на подання такої заяви, задовольнив це клопотання через майже один рік і вісім місяців після відкриття провадження у справі (підготовче провадження у якій до тепер не завершене).
Крім того частиною першою статті 103 ЦПК України установлено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
При цьому судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими.
Автотехнічна експертиза це експертне дослідження з метою встановлення механізму й обставин ДТП, технічного стану транспортних засобів, причин виходу з ладу їх деталей, а також обставин, що сприяли чи могли сприяти виникненню ДТП.
Предмет автотехнічної експертизи це фактичні дані про дорожню обстановку на місці пригоди, дії учасників пригоди і їх можливості, механізм ДТП, технічний стан транспортного засобу та його деталей, а також про обставини, що сприяли виникненню ДТП, що встановлює експерт-автотехнік на підставі своїх спеціальних знань і матеріалів справи (провадження).
Об`єктами автотехнічної експертизи є: слідова та речова обстановка на місці ДТП, транспортні засоби та їх деталі, вузли, агрегати, а також матеріали справи (провадження).
Відповідно до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Як видно з матеріалів справи, за фактом ДТП, що мала місце 22 серпня 2022 року, було проведено кримінальне розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України. За результатами кримінального розслідування 27 жовтня 2022 року старшим слідчим ВП № 5 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області закрито кримінальне провадження за відсутності складу кримінального правопорушення.
Під час слідства в межах кримінального провадження експертом відділу автотехнічних досліджень Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України було проведено судову автотехнічну експертизу по дослідженню обставин і механізму ДТП (висновок № CE-1/102-22/15429-I від 21 жовтня 2022 року).
Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
Якщо експертиза, яка проведена у кримінальному провадженні, містить інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, то незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений, така експертиза може бути допустимим доказом.
Зокрема такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 761/12898/16-ц, від 05 лютого 2020 року у справі № 461/3675/17, від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17, від 15 квітня 2021 року у справі № 759/15556/18 – отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку.
У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2022 року у справі № 125/1501/20-ц вказано на допустимість висновку експерта, складеного в межах кримінального провадження, як письмового доказу у цивільній справі, оскільки експертиза проведена у кримінальному провадженні містила інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений.
Велика Палата Верховного Суду виснувала, що «чинне процесуальне законодавство не встановлює заборону щодо використання під час розгляду цивільної справи доказів, отриманих у межах інших проваджень (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року у справі № 461/3675/17). Тобто докази, зібрані у межах кримінального провадження, можуть бути використані як докази у цивільній справі, якщо відповідні дані стосуються предмета доказування. Достовірність і достатність таких доказів суд оцінює з урахуванням обставин конкретної справи» (пункт 105 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18).
Задовольняючи клопотання про призначення у справі судової автотехнічної експертизи суд першої інстанції не мотивував необхідність проведення через 2,5 роки з моменту ДТП аналогічної експертизи з аналогічними питаннями, на які вже було надано відповідь експертом, та яка відповідно до вимог статті 110 ЦПК України оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими статтею 89 цього Кодексу, не зазначив в чому саме суд вбачає протиріччя, які б впливали на предмет доказування у цій справі. 
При цьому ухвала суду першої інстанції не містить також і обґрунтування того чи входять питання, запропоновані на вирішення експертам, до предмету доказування у цій справі і з огляду на приписи частини шостої статті 82 ЦПК України, за якою вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про призначення судової автотехнічної експертизи та зупинення провадження у справі були суттєво порушені норми процесуального законодавства, що призводить до затягування строків розгляду справи, порушення прав та обов`язків учасників судового процесу та не сприяє дотриманню судом принципу змагальності цивільного судочинства.
       Таким чином ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 381 – 383 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

       Апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 – адвокатки Маліновської Ю. М. задовольнити.
       Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 27 грудня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
       (Повний текст судового рішення виготовлено 07 березня 2025 року).

       Головуючий                                                        О. С. Панасюк

       Судді:                                                                О. Ю. Береговий

                                                                               Т. М. Шемета