ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний номер справи: 766/21942/24
                                                                                                               Головуючий в суді І інстанції Бугрименко В.В.  Провадження № 33/819/47/25 Доповідач Кутурланова О.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       11 березня 2025 року м. Херсон        
       Херсонський апеляційний суд у складі:
       головуючий – суддя Кутурланова О.В.
       за участю: 
       секретаря судового засідання – Олійник К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 рік.
 Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 17.12.2024 року о 21.07 год. біля будинку №10 по провулку Козацькому в м. Херсоні керував автомобілем VOLKSWAGEN LT 35 D, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
У діях  ОСОБА_1  вбачається склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
 Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на численні порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2025 року та прийняти нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що:
- зупинка транспортного засобу працівниками поліції була незаконною, оскільки жодних правил дорожнього руху він не порушував. Він є військовослужбовцем, виконував розпорядження безпосереднього командира по перевезенню особового складу підрозділу, тому змушений був керувати транспортним засобом у комендантську годину на законних підставах;
- у працівників поліції не було підстав вважати, що він перебуває в стані сп`яніння, оскільки в нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, що можуть підтвердити його командири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який прибув на місце його зупинки, а також відсутність ознак алкогольного сп`яніння вбачається і на відеозапису;
- його огляд на стан сп`яніння повинні були проводити працівники ВСП або військової частини, а не поліцейські;
- під час вимоги до нього пройти огляд на стан сп`яніння, свідки були відсутні, чим порушено порядок огляду;
- огляд на стан сп`яніння ним пройдено 18.12.2024 року о 09.25 год., під час призначеного службового розслідування. Відповідно до результатів огляду та проведеного службового розслідування, в стані алкогольного сп`яніння він не перебував;
- оскільки він є військовослужбовцем, під час зупинення його автомобілю працівниками поліції він виконував бойове розпорядження свого командира. Після того, як його командир прибув на місце зупинення транспортного засобу, останній йому наказав не проходити огляд на стан сп`яніння та продовжити виконувати наказ командира, пов`язаний з несенням військової служби. Оскільки він є юридично необізнаною особою, то на той час він не знав що йому робити: чи виконувати наказ свого безпосереднього командира, чи проходити огляд за вказівкою працівників поліції;
- протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ч.1 ст.256 КУпАП, а саме, неправильно зазначено його прізвище « ОСОБА_4 » замість вірного « ОСОБА_5 », не зазначені дійсні причини зупинки його автомобіля, не вказано всіх учасників події, військовослужбовця ВСП та його командира ОСОБА_3 ;
- працівники поліції не роз`яснили йому його прав, в тому числі мати захисника, чим порушили право на захист. Проте, навіть якщо він би й був обізнаний про своє право на захист, він би не зміг ним скористатися, оскільки у комендантську годину жодний захисник (адвокат) не зміг би прибути до нього для надання своїх послуг.
Судове засідання 11.03.2025 року о 16 год. 15 хв. проведено за відсутності ОСОБА_1 , який, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання щодо розгляду справи без його участі.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
       Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 7 ст.294 КУпАП України передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Постанова суду першої інстанції зазначеним вище вимогам не відповідає, оскільки суд не дав належної оцінки наявним у справі доказам, не оцінив їх відповідність вимогам законодавства та всупереч наведеним вимогам КУпАП прийняв необґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та наявність підстав для накладення на нього адміністративного стягнення. 
Визнаючи ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд зазначив, що його вина у вчиненні цього правопорушення доведена у повному обсязі. Наявні в матеріалах справи докази узгоджуються між собою щодо часу, місця та обставин вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та свідчать, що останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Крім того, п.2.9А ПДР України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння має здійснюватися згідно ст.266 КУпАП, відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі – Порядок) та з чітким дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі – Інструкція).
 Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
 У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Таким чином при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП поліцейський зобов`язаний дотримуватись відповідного алгоритму дій (процедури) при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування відмови від проходження огляду водієм.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
З постанови суду вбачається, що ОСОБА_1  17.12.2024 року о 21.07 год. біля будинку №10 по провулку Козацькому в м. Херсоні керував автомобілем VOLKSWAGEN LT 35 D, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою технічного засобу, так і в медичній установі, відмовився. 
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №701510 складений саме за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. У даному протоколі також зазначено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Згідно протоколу  ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи відбудеться у Херсонському міському суді Херсонської області за викликом. Вказаний протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
З наведеного вбачається, шо протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог, передбачених  ст. 256 КУпАП, тому суд обґрунтовано визнав викладені у ньому відомості належним доказом у справі про адміністративне правопорушення.
Отже, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке виразилося у відмові від огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги п. 2.5 ПДР України.
Посилання ОСОБА_1 на неврахування судом того факту, що він є військовослужбовцем і тому порядок проведення огляду військових визначений ст. 266-1 КУпАП та поліція не уповноважена проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння військових, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на наступне.
За змістом ст.266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Також, відповідно до ст.266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Крім того, згідно ч.2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду водія військовослужбовця таку процедуру проводить поліція, а у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія представники військової служби правопорядку не повинні запрошуватись. Отже, доводи апелянта з цього приводу є безпідставними.
Разом з тим, суттєвою обставиною є те, що на підтвердження виконання ОСОБА_1 бойового завдання 17.12.2024 року під час зупинки його автомобіля працівниками поліції надано довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.02.2025 року №2326. 
Згідно даної довідки сержант ОСОБА_1 17 грудня 2024 року знаходився на чергуванні по охороні військових об`єктів ІНФОРМАЦІЯ_2 . О 21:00 годині черговим ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було поставлене бойове завдання по перевезенню особового складу до інших районів міста. Перед виконанням завдання черговим було перевірено фізичний стан водія – сержанта ОСОБА_1 , його автомобіля та надано кодові слова для переміщення в комендантську годину. За фактом інциденту, що мав місце о 21:00 годині 17 грудня 2024 року з працівниками поліції і сержантом ОСОБА_1 , проведене службове розслідування, порушень військової дисципліни з його боку не виявлено, так як він виконував бойове завдання та команди безпосереднього командира.
Суд апеляційної інстанції враховує, що на ОСОБА_1 , як на військовослужбовця, в обов`язковому порядку цілодобово та беззастережно, особливо під час введення Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в країні воєнного стану, поширюються дії норм Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Відповідно до п.37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. 
За змістом ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що під час керування військовослужбовцем ОСОБА_1 транспортним засобом він, у військовий час, у зоні проведення активних бойових дій, виконував бойове завдання - розпорядження свого безпосереднього командира і мав прибути у місце призначення у визначений час, що слідує з довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.02.2025 року №2326, а тому суд вважає такі його дії виправданими та такими, що були необхідними у даній ситуації. 
Отже, з досліджених судом доказів встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не через свідоме нехтування положеннями п.2.5 ПДР України, а у зв`язку з виконанням наказу свого безпосереднього командиру, котрий не міг ігнорувати з огляду на положення Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» та Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (затверджене постановою КМУ №154 від 23.02.2022 року).
За таких обставин, за відсутності у законодавстві про адміністративне правопорушення, на відміну від Закону України про кримінальну відповідальність, положень, за яких дія або бездіяльність особи, що заподіяла шкоду правоохоронюваним інтересам, визнається правомірною, якщо вона була вчинена з метою виконання законного наказу або розпорядження, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, внаслідок чого він не підлягає адміністративній відповідальності.
Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на річковому транспорті та маломірних судах, а суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП характеризується наявністю прямого умислу.
Крайня необхідність визначається як стан, за якого особа правомірно заподіює шкоду інтересам, що охороняються державою, щоб усунути небезпеку, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, за умови неможливості усунути цю небезпеку іншими засобами, якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.
Суд вважає, що крайня необхідність це суб`єктивне право кожної людини. 
ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, усвідомлюючи, що він терміново повинен був виконувати свої службові обов`язки, тому вимушено порушив охоронювані державою інтереси у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Статтями 17 та 18 КУпАП встановлено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності. 
Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена КУпАП або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Згідно з приписами ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Беручи до уваги фактичні обставини справи і те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у зв`язку з необхідністю виконання службових обов`язків, пов`язаних із захистом України від зовнішньої агресії, враховуючи баланс між інтересами держави по захисту її незалежності, територіальної цілісності з одного боку, та забезпечення порядку в області дорожнього руху з іншого боку, суд приходить до висновку, що в такому випадку ОСОБА_1 знаходився в стані крайньої необхідності і на підставі ст.17 КУпАП виключається його адміністративна відповідальність.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як, зокрема, вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.
Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :

  Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
      Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 30 січня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову.
            Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку із вчиненням даного адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського
апеляційного суду О.В. Кутурланова