ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/5802/24	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 22-ц/817/1055/24 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
за участю секретаря - Дідух М.Є. 
та представника відповідача - адвоката Голубничого О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу № 607/5802/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2024 року, ухваленого суддею Ромазаном В.В., повний текст якого складено 20 вересня 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

       у березні 2024 року позивач ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3 ), яка діє у своїх інтересах, а також в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4 (надалі - ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась із позовом до ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ), у якому просить стягнути з відповідача в її користь 342 598, 70 грн, завданої їй майнової шкоди, а також 50 000 грн відшкодування моральної шкоди, 30 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, яку заподіяно її неповнолітній дочці ОСОБА_4 , а всього грошових коштів на загальну суму 422 598,7 грн.
       В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 06.10.2021 приблизно о 16 год. 50 хв. відповідач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю не менше 84 км/год. по вулиці Об`їзна в сторону вулиці С.Будного в місті Тернопіль, на нерегульованому перехресті вулиць Гайова-Об`їзна перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не здійснив негайних заходів для зменшення швидкості руху та повної зупинки автомобіля, змінив напрямок руху ліворуч та виїхав на зустрічну смугу для руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача.
       За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження № 12021211040001374 від 07.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 31.12.2021 постановою слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
       Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 березня 2022 року у справі № 607/3313/22, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. у дохід держави.
       Зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, позивачу було завдано майнової шкоди, що виявилася у механічних пошкодженнях її транспортного засобу марки «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_3 . В рахунок відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням зазначеного транспортного засобу за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 201740984 у межах страхової суми у 130000 грн за вирахуванням франшизи в розмірі 1500 грн страховиком ПАТ «Страхова компанія «Вусо» було виплачено позивачу страхове відшкодування у сумі 128 500 грн.
       Згідно із відомостями, що містяться у ремонтній калькуляції від 28.07.2022 № 2206774, складеній ПАТ «Страхова компанія «Вусо», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Audi E-Tron», який належить ОСОБА_3 , становить 471098,70 грн. Позивач здійснив у ТОВ «Ніко Захід Преміум» частковий відновлювальний ремонт зазначеного автомобіля на суму 136 650,67 грн. Перед проведенням відновлювального ремонту автомобіля позивача, ТОВ «Ніко Захід Преміум» згідно рахунку від 12 січня 2022 року № 0000000159 визначив повну вартість такого ремонту у розмірі 799 414,22 грн.
       Тому позивач вважає, що відповідач зобов`язаний їй виплати у порядку відшкодування майнової шкоди, завданої у зв`язку з ушкодженням належного їй на праві власності транспортного засобу «Audi Е-Тгоп», д.н.з. НОМЕР_2 , 342 598,70 грн (471098,70 грн - 128500 грн). 
       Окрім того, позивачка вказала, що внаслідок неправомірних винних дій відповідача, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було завдано моральну шкоду їй та її малолітній дочці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була пасажиркою даного транспортного засобу. Так, позивач та її малолітня донька отримали легкі тілесні ушкодження, травми, зазнали фізичного болю та фізичних і душевних страждань у зв`язку з ушкодженням їх здоров`я. Отримані внаслідок ДТП тілесні ушкодження і травми у значній мірі негативно відобразились на фізичному та психічному стану позивача і її дочки. Вони перенесли відчутні фізичні та моральні страждання, що виразились в болях, які мали місце як під час заподіяння ушкоджень, так і в подальшому, при лікуванні та реабілітації, що зайняло певний час. У зв`язку з цим, на тривалий період часу в них порушився нормальний сон, виник морально-психологічний дискомфорт, вони переживали стреси та емоційні потрясіння (тривогу, невпевненість), нервову напруженість, роздратованість і моральне пригнічення. Протягом періоду лікування та реабілітації вони також втратили звичні життєві зв`язки, через що змушені були докладати додаткові зусилля для нормальної організації свого життя. Сама ж подія дорожньо-транспортної пригоди наклала на позивача та членів її сім`ї негативний відбиток у її сприйнятті. Позивач змушена була самостійно за власний кошт організовувати ремонтні роботи пошкодженого автомобіля, натомість їй страховиком було компенсовано лише малу частину понесених витрат у сумі 128500 грн. Упродовж усього часу, коли пошкоджений транспортний засіб позивача знаходився на зберіганні під час досудового розслідування відповідного кримінального провадження та коли проводився ремонт цього автомобіля, позивач була позбавлена об`єктивної можливості використовувати цей транспортний засіб для особистих потреб та для потреб своєї сім`ї. Також позивач вимушена була докласти додаткових зусиль та часу для збору документів для страхової компанії і очікування страхового відшкодування, а також для подання до суду позову з відповідними вимогами до відповідача.
       Відтак, ураховуючи характер і наслідки протиправних дій ОСОБА_1 , ступінь його провини, глибину фізичних і моральних страждань, душевних переживань, яких зазнали позивач та її малолітня дочка ОСОБА_4 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце з вини відповідача, виходячи із засад розумності і справедливості, позивач у грошовому вираженні завдану їй моральну шкоду оцінює в розмірі 50000,00 грн., а моральну шкоду її доньці - у розмірі 30000,00 грн.
       Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2024 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнено частково.
       Стягнуто із ОСОБА_1 у користь ОСОБА_3 341 098 (триста сорок одну тисячу дев`яносто вісім) грн 70 коп., заподіяної матеріальної шкоди, 1500 (одну тисячу п`ятсот) грн франшизи.
       Стягнуто із ОСОБА_1 у користь ОСОБА_3 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. заподіяної моральної шкоди, з яких: 5 000 (п`ять тисяч) грн, заподіяної ОСОБА_6 , 10 000 (десять тисяч) грн, заподіяної її неповнолітній дочці ОСОБА_4 .
       Стягнуто із ОСОБА_1 у користь ОСОБА_3 3 575 (три тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) грн. 99 коп. судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.
       У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
       Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.09.2024 у справі № 607/5802/24 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник заявника вказує щодо наявності вини потерпілої під час ДТП, що є обставиною, яка підлягає дослідженню та встановленню в ході розгляду даної цивільної справи про стягнення відшкодування, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».
       Вважає, що судом не взято до уваги подані відповідачем докази, що свідчать про те, що виїзд ОСОБА_3 на перехрестя здійснювався не з головної дороги (тимчасові схеми організації дорожнього руху автомобільної дороги загального користування М-12 (М30) Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка (обхід м. Тернопіль)), що у свою чергу, додатково підтверджує те, що у діях позивача, в тому числі, наявна вина та груба необережність.
       Окрім наведеного, зазначає, що ремонтна калькуляція № 2206774 від 28.07.2022, складена страховою компанією з порушенням вимог закону. Огляд пошкодженого ТЗ позивачки здійснювався без повідомлення та присутності ОСОБА_1 . Вартість ремонту визначена у калькуляції в розмірі 471 098, 70 грн з урахуванням ПДВ (податку на додану вартість) в розмірі 20 % ( що складає 78516, 45 грн від зазначеної суми). Разом із тим, суд не з`ясував чи надавач послуг з ремонту є платником ПДВ та чи має у зв`язку з цим позивач право стягувати кошти з урахуванням ПДВ; власником авто є фізична особа, кінцевим споживачем послуг з ремонту ТЗ є також фізична особа, у зв`язку з чим згідно з вимогами ст. 185 Податкового кодексу України вказані операції з послуг ремонту не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.
       Крім того, вказує, що суд виснував, що діями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та її дочці ОСОБА_4 завдано моральну шкоду, внаслідок моральних та фізичних страждань та оцінено таку шкоду в загальному розмірі 15 000 грн. Однак, не зазначено з яких підстав суд дійшов саме такого розрахунку. Твердження ОСОБА_3 про додаткову емоційну тривожність, розлюченість та невдоволеність через ухилення відповідачем відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду також не заслуговують на увагу з тієї підстави, що заходи досудового врегулювання спору не вживалися, докази ухилення відповідача відсутні.
       Також, як зазначає сам представник позивачки у позові, тілесні ушкодження малолітньої ОСОБА_4 у висновку експерта № 1030 не описані та при проведенні судово-медичної експертизи не виявлені. Відтак, з огляду на викладене, ОСОБА_3 не доведено та не підтверджено достатніми доказами глибину душевних та фізичних страждань, а також підстав з яких позивачка дійшла висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди.
       Позивач ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2024 року у справі № 607/5802/24 - залишити без змін.
       Вказує, що факт дорожньо-транспортної пригоди за участю сторін у справі та вина відповідача ОСОБА_1 у її скоєнні є саме тими обставинами, що не підлягають доказуванню, під час розгляду справи про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача.
       Відтак, не можуть заслуговувати на увагу будь-які доводи та аргументи представника відповідача, наведені нею в апеляційній скарзі, як щодо відсутності вини ОСОБА_1 у спричиненні відповідної дорожньо-транспортної пригоди, так і щодо сприяння її дій виникненню негативних наслідків ДТП, які на думку сторони відповідача, настали в результаті умислу чи грубої необережності в її діях.
       Зазначені твердження представника відповідача спростовуються не лише постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.03.2022 у справі № 607/3313/22, яка має преюдиційне значення для встановлення вини ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної події, так й іншими доказами, ретельно дослідженими судом першої інстанції в ході судового розгляду справи, зокрема, прийнятою 31 грудня 2021 року постановою слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про закриття кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021211040001374 від 07.10.2021, висновком експерта від 28.12.2021 № 1242/21-22 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи у кримінальному провадженні № 12021211040001374.
       Також, у висновку експерта від 28.12.2021 № 1242/21-22 чітко вказано, що водій ОСОБА_1 в момент виникнення небезпеки для руху, мав технічну можливість, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, рухаючись як з обраною швидкістю (84 км/год), так із максимально дозволеною (50 км/год.) зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення і тим самим уникнути ДТП. Невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п.п. 12.3, 12.4, 16.12 ПДР України перебувають у причинному зв`язку із настанням пригоди.
       Отже, за умови дотримання водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху за тих обставин, при яких відбулася згадана дорожньо-транспортна пригода, її дії як водія не призвели б і не могли б призвести до виникнення цієї ДТП, що ще раз додатково підтверджує, що дана дорожньо-транспортна пригода обумовлена виключно винними діями відповідача ОСОБА_1 .
       А тому, її дії як водія не перебувають і не можуть знаходитися у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньої-транспортної пригоди. Відтак будь-які твердження та міркування представника заявника адвоката Притули О.Б. про те, що дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої було пошкоджено її транспортний засіб, сталася з її вини, а отже завдана їй шкода виникла у повній мірі чи в частині через її умисел або її грубу необережність, є голослівними і тому судом апеляційної інстанції не повинні братися до уваги.
       Також звертає увагу суду, що в цілях нарахування і виплати суми страхового відшкодування розмір завданих їй матеріальних збитків страховик визначив, виходячи з вказаної у ремонтній калькуляції від 28.07.2022 № 2206774 вартості ремонту її транспортного засобу у сумі 471098,70 грн., з урахуванням ПДВ у розмірі 78516,45 грн. При цьому у загальну вартість ремонту транспортного засобу страховик врахував суму податку на додану вартість у зв`язку з тим, що ТОВ «НІКО ЗАХІД ПРЕМІУМ», яке проводило відповідні ремонтні роботи, є якраз платником ПДВ, а отже це підприємство збільшує вартість надання своїх послуг з гарантійного та/чи сервісного обслуговування транспортних засобів споживачам цих послуг на відповідні суми податку на додану вартість.
       Таким чином, ремонтна калькуляція №2206774 від 28.07.2022 є належним та допустимим доказом, який підтверджує розмір заподіяної ОСОБА_3 шкоди. При цьому, стороною відповідача визначений у цій ремонтній калькуляції розмір заподіяної шкоди відповідними доказами не спростовано. Крім того, будь-яких аргументованих клопотань про призначення відповідної експертизи з приводу того, що встановлена вартість матеріального збитку суперечить дійсності, відповідач та його представник не заявляли.
       Поряд з цим судом першої інстанції правильно встановлено, що ТОВ «НІКО ЗАХІД ПРЕМІУМ» здійснювало відновлювальний ремонт її автомобіля, вартість якого склала 136650,67 грн, що підтверджується наряд-замовленням від 10.03.2022 №НП047610 та фіскальними чеками від 19.01.2022 на суму 49000 грн., від 20.01.2022 на суму 49 000 грн, від 10.02.2022 на суму 2000 грн, від 14.03.2022 на суму 36650,67 грн. Однак даний ремонт було проведено не в повному обсязі, про що свідчать листи ТОВ «НІКО ЗАХІД ПРЕМІУМ» від 10.10.2022 № 55.1/10 та від 01.11.2022 № 65/11, наданими у відповідь на адвокатські запити адвоката Самуляка М.Ю.
       Також вважає безпідставними твердження представника відповідача щодо необґрунтованого визначення судом розміру завданої їй та її дочці моральної шкоди. У той же час під час судового розгляду справи встановлено сам факт заподіяння моральної шкоди з визначенням, в чому ця шкода проявилася та який характер вона мала, та обґрунтовано визначив розмір цієї шкоди, виходячи із засад розумності і справедливості, ураховуючи характер та наслідки протиправних дій відповідача, ступінь його провини, глибину фізичних і моральних страждань, душевних переживань, яких вона та її донька спіткали.
       Зокрема, належними і допустимими доказами (постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, постанова про закриття кримінального провадження, висновок експерта, протокол огляду транспортного засобу, листи закладів охорони здоров`я і т.д.) доведено очевидні обставини заподіяння їй та її малолітній дочці моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болю та у фізичних і душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку з отриманими внаслідок дорожньо-транспортної події травмами і тілесними ушкодженнями, а вона - ще додатково у зв`язку з механічними ушкодженнями її транспортного засобу.
       Представник відповідача помилково вказує на відсутність факту заподіяння ушкоджень здоров`ю її дочці ОСОБА_4 , роблячи свої висновки лише з того, що характер та ступінь цих ушкоджень не був описаний у відповідному висновку судово-медичного дослідження, яке мало б бути проведено в межах кримінального провадження.
       Проте факт отримання малолітньою ОСОБА_4 травм і ушкоджень підтверджується даними закладу охорони здоров`я, де лікувалася потерпіла, зокрема листом Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради від 29.09.2023 № 796-01/11, а також відомостями у медичних документах на ім`я ОСОБА_4 , які додавалися до цього листа лікувального закладу.
       У судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_1 - адвокат Голубничий О.І. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи викладені в ній.
       Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету.
       Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
       Згідно з п.2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
       У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача - адвоката Голубничого О.І., суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
       Судом встановлено такі обставини.
       06.10.2021 о 16 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Об`їзд міста Тернополя в сторону вул.Ст.Будного, рухаючись зі швидкістю не менше 84 км/год на нерегульованому перехресті вулиць Гайова-Об`їзна у м.Тернополі, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не здійснив негайних заходів для зменшення швидкості руху та повної зупинки автомобіля, змінив напрямок руху ліворуч та виїхав на зустрічну смугу для руху, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .
       Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.03.2022, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень у дохід держави (а.с. 14-16, т.1).
       Як вбачається із постанови слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження, «…досудовим розслідуванням встановлено, що 06.10.2021 близько 16 год.50 хв. водій технічно-справного автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 рухався в населеному пункті - м.Тернополя, по вул.Об`їзд в напрямку вул.Ст.Будного з одним дорослим пасажиром в салоні , зі швидкістю не менш як 84 км/год. (висновок експерта №СЕ-19/120-21/10514-ФП), чим порушив вимоги ст.14 Закону України «Про дорожній рух», пункти 12.4, 12.9 (б) ПДР України, які забороняли йому перевищувати максимальну швидкість у населених пунктах 50 км/год. Під час руху, ОСОБА_1 , в порушення вимог пунктів 1.5, ч.1, 1.10 ПДР України, не урахував дорожні умови та обстановку, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. У цей час ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 , рухалася по вул.Гайовій в напрямку вул..Об`їзд м.Тернопіль. Під`їхавши до перехрестя по вулиць Гайова-Об`їзд м.Тернопіль, ОСОБА_3 зупинила керований нею автомобіль безпосередньо перед проїзною частиною вул..Об`їзд м.Тернопіль, хоча дорожніх знаків, дорожньої розмітки, чи інших вимог ПДР, які зобов`язували її зупинятись не було. Далі ОСОБА_3 почала здійснювати маневр повороту ліворуч, виїжджаючи на проїзну частину вул.Об`їзд м.Тернопіль, забезпечивши безпеку дорожнього руху та не створювала своїми діями небезпеки, чи перешкоди для руху іншим учасникам дорожнього руху. Водій автомобіля марки «Toyota Land Cruiser Prado 150» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , продовжуючи рух правою смугою в напрямку вул.Ст.Будного та наближаючись до нерегульованого перехрестя вулиць: Гайова-Об`їзд м.Тернопіль, в порушення п.п.2.3 (б) не був уважним, належно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну. Водій ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість виявити автомобіль «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 , який виїжджав на вищевказане перехрестя з правої сторони відносно руху автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150» та в порушення п.п. 10.1, 12.3, 16.12 ПДР України перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди, чи небезпеки для руху іншим учасникам руху, тобто «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 , не вжив негайно заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, а змінив напрямок руху ліворуч. Своїми діями, які не відповідали вимогам вищевказаних пунктів ОСОБА_1 , не забезпечив безпеку дорожнього руху та поставив себе в такі умови, що не давав дорогу автомобілю «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 та допустив з ним зіткнення на зустрічній смузі руху. У той же час зіткнення автомобілів: «Toyota Land Cruiser Prado 150» д.н.з. НОМЕР_1 та «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 повністю виключалось, оскільки у водія ОСОБА_1 в момент початку виїзду на перехрестя автомобіля «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 , не було підстав технічного характеру у застосуванні, ні гальмування, ні зміни напрямку руху ліворуч на зустрічну смугу руху. Таким чином, порушення водієм автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Пунктів 10,1, 12.3, 12.4, 12.9 (б) та 16.12 ПДР України перебуває в прямому причино-наслідковому зв`язку із настанням даної ДТП та її наслідками пошкодженнями транспортних засобів...». Також у вказаній постанові зазначено, «…що у результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі «Toyota Land Cruiser Prado 150» р.н. НОМЕР_1 та «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 зазнали пошкодження,… а у водія автомобіля «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 (відповідно до висновку експерта №1029) було діагностовано закриту черепно-мозкову травму - струс головного мозку, «гематома» лівого плеча. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_3 за ступенем тяжкості належать до легких з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день) п.п.2.3.1 (а), 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень…» (а.с.12-13, т.1).
       Відповідно до висновку експерта від 11.11.2021 №СЕ-19/120-21,10515-ІТ, виконаного на підставі постанови слідчого від 11.10.2021 про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні за №12021211040001374, зіткнення автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 , відбулось у поперечному напрямку відносно елементів проїзної частини дороги - на транспортному потоці до вул.С.Будного м.Тернополя. У повздовжньому напрямку - наближено в місці, що дещо передує початку утворення ділянки осипу скла та пластмаси транспортних засобів, зафіксованої в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від умовним позначенням №3, якщо переміщатись в напрямку руху автомобіля Toyota.
       Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи у кримінальному провадженні №12021211040001374 від 28.12.2021 №1242/21-22, вбачається, що у даній дорожній обстановці при заданих слідством вихідних даних водій автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п.1.10 (в частині визначення терміну небезпека для руху), 2.3 (б), 12.3, 12.4, 16.12 ПДР України. У даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, водій ОСОБА_3 повинна була діяти у відповідності до вимог п.п.1.4, 10.1, 10.5 ПДР України. У даній дорожній обстановці, при заданих слідством вихідних даних, водій ОСОБА_1 в момент виникнення небезпеки для руху, мав технічну можливість, шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, рухаючись як з обраною швидкістю (84 км/год) так із максимально дозволено. (50 км/год.) зупинити керований ним автомобіль до місця зіткнення і тим самим уникнути ДТП. Невідповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам п.п.12.3, 12.4, 16.12 ПДР України перебувають у причинному зв`язку із настанням пригоди. З урахуванням встановленим обставин пригоди, дія водія ОСОБА_7 за умов дотримання водієм автомобіля «Toyota Land Cruiser» вимог п.п.12.3, 12.4. 16.12 ПДР України, не перебувають у причинному зв`язку з настанням пригоди з технічної точки зору. За обставин, викладених у пункті 5 дослідницької частини цього Висновку, зіткнення автомобілів повністю виключалось, оскільки у водія ОСОБА_1 в момент початку виїзду на перехрестя автомобіля «Audi E-Tron», не було підстав технічного характеру у застосуванні ні гальмування зміни напрямку руху ліворуч на зустрічну смугу руху. У даній дорожній обстановці, при заданих слідством вихідних даних, причиною настання ДТП (зіткнення транспортних засобів), з технічної точки зору, слід вважати невідповідність дій водія автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вимогам п.п.12.3, 12.4, 16.12 ПДР України (а.с.162-166, т.1).
       Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 6141, власником транспортного засобу марки «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 , 2021 року випуску, є ОСОБА_3 (а.с.9,т.1).
       Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_8 та ОСОБА_3 (а.с.10, т.1).
       Як вбачається з інформації, викладеній у листі ПАТ «Страхової компанії «ВУСО» від 01.11.2022 №1989, наданій адвокату Самуляку М.Ю., цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201740984. Відповідно до умов полісу страхова сума (ліміт відповідальності страховика) за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 130 000 грн. Франшиза відповідно до умов полісу становить 1500 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» було сплачено страхове відшкодування на рахунок потерпілої особи ( ОСОБА_3 ) у розмірі 128 500 грн. Виплату страхового відшкодування було здійснено в межах ліміту відповідальності страховика (130 000 грн.) за вирахуванням франшизи передбаченої полісом (1500 грн.) (а.с.25, т.1).
       Згідно копії страхового акту №2206774-1 за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201740984 від 02.11.2020, затвердженого керівником ПрАТ «СК «ВУСО», сума страхового відшкодування за пошкоджене майно - легкового автомобіля «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 визначена у розмірі 128500 грн, одержувачем якого є ОСОБА_3 (а.с.29, т.1).
       Як вбачається із ремонтної калькуляції №2206774 від 28.07.2022, складеної на замовлення ПрАТ «СК «ВУСО», транспортного засобу марки «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 , 2021 року випуску, власником якого є ОСОБА_3 , за допомогою системи «Аudatex», вартість ремонту зазначеного транспортного засобу з ПДВ складає 471 098,70 грн., із них: вартість ремонту без ПДВ - 392 582,25 грн., ПДВ - 78 516,45 грн (а.с.30-36, т.1).
       Відповідно до наряду замовлення № НП047610 від 10.03.2022, складеного ТОВ «НІКО ЗАХІД ПРЕМІУМ», зазначеним товариством виконані ремонті роботи транспортного засобу марки «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 , 2021 року випуску, власником якого є ОСОБА_3 на загальну суму 136 650,67 грн (а.с.39, т.1). 
       Вказані кошти було сплачено позивачем ТОВ «НІКО ЗАХІД ПРЕМІУМ» за проведений ремонт даного транспортного засобу на суму 136650,67 грн, що стверджується квитанціями: від 19.01.2022 на суму 49 000 грн., від 20.01.2022 на суму 49 000 грн., від 10.02.2022 на суму 2000 грн. від 14.03.2022 на суму 36650,67 грн (а.с.40, т.1).
       Також як вбачається із рахунку №0000000159 від 12.01.2022, складеного ТОВ «НІКО ЗАХІД ПРЕМІУМ», вартість усіх ремонтних робіт по відновленню автомобіля марки «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 , 2021 року випуску, складає 799 414,22 грн (а.с.41-42, т.1).
       Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того,  що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу марки «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 , 2021 року випуску, власником якого є ОСОБА_3 , за допомогою системи «Аudatex» складає 471 098,70 грн з ПДВ, ПрАТ «СК ВУСО» на виконання умов страхового зобов`язання було сплачено страхове відшкодування на рахунок потерпілої особи ( ОСОБА_3 ) у розмірі 128 500 грн, тому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 341 098, 70 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, виходячи із 471 098 - 128500 - 1500 = 341 098,70 грн., де 471098 грн. - сума матеріального збитку, визначена згідно ремонтної калькуляції №2206774 від 28.07.2022; 128 500 грн. - вартість страхового відшкодування, яку сплатив страховик - ПрАТ СК «Вусо» на підставі договору цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201740984, 1500 грн. сума франшизи згідно вказаного договору. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд врахував, характер неправомірних дій відповідача, тривалість порушення прав позивача та її неповнолітньої дитини, глибину їх душевних та психічних страждань пов`язаних з ушкодженням здоров`я та пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя (необхідність вчинення додаткових дій, які за нормальних обставин не було необхідності вчиняти), нормальних життєвих зв`язків, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. А, тому виходячи із принципу розумності та справедливості, обставини справи, розмір спричиненої матеріальної шкоди, а також характеру тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачем підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 15 000 грн., з яких 5000 грн. - ОСОБА_6 , 10 000 грн. - її неповнолітній дочці ОСОБА_4 .
       Проте, колегія суддів в повному обсязі не може погодитися з висновками суду щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 341 098,70 грн, з огляду на таке.
       Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
       Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
       Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачені статтею 1166 ЦК України, частиною першою якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України).
       Відповідно до статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
       Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV)).
       Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
       Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
       Статтею 28 Закону № 1961-IV визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
       Відповідно до статті 29 Закону України № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20), зроблено висновок про те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).
       Разом з тим принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Враховуючи наведене, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, тоді обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
       Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика).
       Пунктом 2.3 Методики передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.
       Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
       Відповідно до п. 8.5.9. Методики, кількість та вартість необхідних для ремонту матеріалів визначаються за інформацією довідкової літератури та комп`ютерних програм, розроблених за даними виробника КТЗ або за даними виробника лакофарбових (основних) і допоміжних матеріалів (додаток 6).
       Згідно з п. 8.5.10. Методики, дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 6, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників.
       Відповідно до п. 59 додатку 6 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів до переліку рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням для складання кошторису відновлювального ремонту включені комп`ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва "Audatex М21", "Audatex М95", "AudaShare" - Німеччина.
       У справі, яка переглядається судом першої інстанції встановлено, що 06.10.2021 близько 16 год.50 хв.в в населеному пункті - м.Тернополя, по вул.Об`їзна в напрямку вул.Ст.Будного сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Audi E-Tron», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
       Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.03.2022, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень (а.с.14-16, т.1).
       Не заслуговують на увагу доводи представника заявника, що у даній ДТП є вина і потерпілої ОСОБА_3 , оскільки її дії не відповідали вимогам п.10.1 та п.10.4 ПДР України з огляду на те, що як вбачається з долученими в якості письмових доказів, а саме з висновку експерта № 1242/21-22 від 28.12.2021 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи у кримінальному провадження № 12021211040001374 та постанови про закриття кримінального провадження № 12021211040001374 від 31.12.2021, що досудовим розслідуванням у діях водія автомобіля «Audi E-Tron», державний номерний знак НОМЕР_2 , не встановлено порушень вимог ПДР, які б перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП, чи призвели до виникнення даної ДТП (т.1 а.с.12-13,162-166).
       Також судом встановлено, що в результаті ДТП, належний ОСОБА_3 автомобіль «Audi E-Tron», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.
       Згідно ремонтної калькуляції №2206774 від 28.07.2022, складеної на замовлення ПрАТ СК «Вусо», транспортного засобу марки «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , за допомогою системи «Аudatex», вартість ремонту зазначеного транспортного засобу з ПДВ складає 471 098,70 грн., із них: вартість ремонту без ПДВ - 392 582,25 грн., ПДВ - 78 516,45 грн (а.с.30-36, т.1).
       На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК Вусо», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201740984 від 02.11.2020, де ліміт відповідальності страховика становить 130000 грн, а франшиза -1500 грн. ПрАТ «СК Вусо» було сплачено страхове відшкодування на рахунок потерпілої особи ( ОСОБА_3 ) у розмірі 128 500 грн в межах ліміту відповідальності страховика (130 000 грн) за вирахуванням франшизи передбаченої полісом (1500 грн).
       Однак, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
       Оскільки розмір майнового збитку, завданого позивачеві пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
       Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13.06.2019 у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17.10.2019 у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30.10.2019 у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).
       Разом з тим, при визначенні розміру матеріальної шкоди суд необґрунтовано виходив із загальної суми вартості відновлювального ремонту даного транспортного засобу з урахуванням ПДВ, яка складає 471 098,70 грн, що стверджується ремонтною калькуляцією №2206774 від 28.07.2022, складеної на замовлення ПрАТ «СК «ВУСО».
       У постанові Верховного Суду від 19.11.2020 у справі № 808/1120/17 зазначено, що при визначенні розміру матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню безпосередньо потерпілій особі, податок на додану вартість не нараховується. При цьому, сам по собі звіт про визначення вартості відновлювального ремонту не є підставою для виникнення податкових зобов`язань, пов`язаних із наданням послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ.
       Із матеріалів справи вбачається, що позивачкою за проведений ремонт належного їй транспортного засобу було сплачено ТОВ «НІКО ЗАХІД ПРЕМІУМ» 136 650,67 грн з врахуванням ПДВ, що підтверджується квитанціями: від 19.01.2022 на суму 49 000 грн, від 20.01.2022 на суму 49 000 грн, від 10.02.2022 на суму 2000 грн, від 14.03.2022 на суму 36650,67 грн.
       ТОВ «НІКО ЗАХІД ПРЕМІУМ» є платником податку на додану вартість, однак повністю, пошкодженого автомобіля, належного позивачу, не здійснювало і доказів фактичного надання послуги з проведення повного ремонту і, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ, позивачем не надано.
       Тому колегія суддів вважає, що оскільки у даній справі фактичного надання послуги з проведення повного ремонту автомобіля не здійснювалось, в зв`язку з цим зазначена ПрАТ «СК «ВУСО» в ремонтній калькуляції №2206774 від 28.07.2022 сума ПДВ підлягає виключенню із загальної вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Audi E-Tron», д.н.з. НОМЕР_2 , 2021 року випуску.
       З огляду на зазначене розмір матеріальної шкоди за виключенням ПДВ, який підлягає стягненню з відповідача становить 272 878,96 грн, виходячи з розрахунку: 471098,70 - 128500 - 1500 = 341 098,70, тоді відповідно 341098,70 - 68 219,74 ( 341 098,70 х 20% ПДВ = 68 219,74 грн) = 272 878,96 грн.
       Щодо стягнення моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_3 та її неповнолітній дочці ОСОБА_4 , колегія суддів виходить з такого.
       Відповідно до статті 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
       Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
       Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, в інших випадках встановлених законом.
       Постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 містить висновки, що … [зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини].
       Матеріалами справи підтверджено, протиправність дій заподіювача ОСОБА_1 та причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача, а також судом першої інстанції встановлено моральну шкода, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, яких позивач ОСОБА_3 та її неповнолітня дочка ОСОБА_4 , яка знаходилась у момент ДТП у транспортному засобі, зазнали у зв`язку із отриманням травм та ушкодженням здоров`я внаслідок протиправних дій відповідача, а також у душевних стражданнях, яких ОСОБА_3 зазнала у зв`язку з пошкодженням його майна.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом підставно враховано характер неправомірних дій відповідача, тривалість порушення прав позивача та її неповнолітньої дитини, глибину їх душевних та психічних страждань пов`язаних з ушкодженням здоров`я та пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя (необхідність вчинення додаткових дій, які за нормальних обставин не було необхідності вчиняти), нормальних життєвих зв`язків, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану і обґрунтовано стягнуто моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн., з яких 5000 грн. - ОСОБА_3 , 10000 грн. - її неповнолітній дочці ОСОБА_4 , яка відповідає принципам  розумності, справедливості та співмірності.
       Посилання представника заявника - адвоката Притули О.Б про те, що позивачем не надано належного, достовірного та достатнього доказу на підтвердження заподіяної моральної шкоди позивачці та її малолітній дитині, колегія суддів до уваги не бере, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, зокрема, відповідно до інформації, викладеній у листі КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» за вих. № 1490 від 11.10.2023, ОСОБА_3 звернулася 06.10.2021 у травмпункт цього медичного закладу через появу головного болю і нудоти після травми, отриманої близько 17 год. 06.10.2021 у дорожньо-транспортній пригоді, де в неї було діагностовано: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій, гематому лівого плеча, у зв`язку з чим 07.10.2021 її було госпіталізовано у відділення ЕМД та в період з 07.10.2021 по 11.10.2021 стосовно неї проводилася медикаментозна терапія (а.с.43,т.1).
       Згідно з інформацією, викладеній у листі КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради від 29.09.2023 № 796-01/11, 06.10.2021 року о 17 од. 20 хв. після ДТП до приймального відділення зазначеного закладу охорони здоров`я було доставлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де після її огляду та обстеження встановлено в неї діагноз: забій шийного відділу хребта» та надано рекомендації щодо амбулаторного лікування за місцем проживання, контролю за станом здоров`я (а.с.44, т.1). 
        Отже, позивачкою доведено, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 та її малолітній доньці ОСОБА_4 були завданні фізичні, душевні, страждання та психологічні переживання, які потребували лікування, необхідності докладання додаткових зусиль для відновлення попереднього стану та відновлення своїх порушених прав, і вимушеності змін звичного способу життя у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, оскільки подія ДТП та пошкодження майна, що призводить до незапланованих майнових втрат та незручностей, є основою стресу та душевних хвилювань, що впливають на звичайний плин життя та потребує додаткових зусиль для відновлення попереднього стану. 
       Натомість, відповідачем ОСОБА_1 не доведено, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
       Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.
       Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, проте припустився помилки при стягненні суми відшкодування матеріальної шкоди.
       Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 слід задовольнити частково та рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в користь ОСОБА_3 змінити, зменшивши суму відшкодування матеріальної шкоди з 341 098,70 грн до 272878,96 гривень.
       В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2024- залишити без змін.
       Щодо судових витрат.
       За приписами ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
       Відповідно до ч.1 та ч.13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
        З мотивувальної частини постанови вбачається, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 на суму 272 878,96 грн, що становить 64,57% ціни позову. 
       За подання до суду апеляційної скарги представник відповідача сплатив 4292 грн судового збору, а його вимоги підлягають задоволенню на 35,43%, тому він має право на компенсацію сплаченого ним судового збору в сумі 1520,65 грн (4292 грн х 35,43%), тому стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за розгляд справи в суді апеляційної інстанцій підлягає 1520,65 грн.
Керуючись ст. ст.35, 259, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 - задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в користь ОСОБА_3 змінити, зменшивши суму відшкодування матеріальної шкоди з 341 098,70 грн до 272 878,96 гривень.
       В решті рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2024- залишити без змін.
       Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1520,65 грн судового збору за розгляд в апеляційній інстанції.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       
       Повний текст судового рішення виготовлено 27 грудня 2024 року.

       Головуючий                                                        Н. М. Храпак

       Судді:                                                                 Б.О. Гірський

                                                                               О.З. Костів