Номер провадження: 22-ц/813/1407/25 
Справа № 521/17820/23
Головуючий у першій інстанції Сегеда О.М.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,
з участю секретаря Волкової Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2024 року, постановленого під головуванням судді Сегеди О.М., повний текст рішення складений 08 квітня 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ДТЕК Одеської електромережі» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в:
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (далі АТ «ДТЕК Одеські електромережі») про визнання дій противоправними, зобов`язання вчинити дії, в якому просила:
-визнати незаконними та противоправними дії відповідача по відмові у перерахунку об`єму електроенергії за її особовим рахунком; визнати незаконною та противоправною бездіяльність відповідача при розгляді її заяв;
-зобов`язати відповідача провести перерахунок об`єму спожитої електроенергії за її особовим рахунком № НОМЕР_1 та повідомити її про результати перерахунку;
-вирішити питання про судові витрати.
В обґрунтування свого позову зазначила, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 лютого 2021 року належить квартира АДРЕСА_1 .
Позивачка, як власник квартири є споживачем послуг електроенергії за вказаною адресою, та неї відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а відповідач є оператором розподілу електроенергії та постачальником послуги.
В кінці березня 2021 року, під час проживання в квартирі та споживання електроенергії, позивачка замітила неправильний облік об`єму електроенергії лічильником, оскільки за три місяця їй було нараховано до 400 кВт, об`єм який вона не споживала, так як у неї не було такої потреби.
Позивачка неодноразово зверталась до відповідача стосовно неправильного обліку об`єму спожитої електроенергії.
12 травня 2021 року представник відповідача прибув до будинку та перепідключив електролічильник, встановив контрольну пломбу та попросив її підписатися в акті.
Стверджувала, що за правильність підключення електролічильника до її квартири та за попередню пломбу на лічильнику, якою користувався попередній власник квартири АДРЕСА_1 , вона не розписувалась, оскільки акт був підписаний попереднім власником, тому вона не несе відповідальність за чужі підписи, лише за свої.
Зазначила, що за період неправильного розрахунку спожитої електроенергії її електролічильником, а саме з 26 лютого 2021 року по 12 травня 2021 року, тобто за 75 діб, лічильник нарахував 724 кВт (2251-2975), тобто 3,6 кВт за добу, хоча після перепідключення лічильника і його опломбування 12 травня 2021 року лічильник розрахував спожитий об`єм електроенергії правильно, а саме: за 2021 рік, з 12 травня 2021 року по 31 грудня 2021 року, за 233 доби було нараховано 1285 кВт., тобто 5,5 кВт за добу; за 2022 рік, з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року 365 діб, він нарахував 868 кВт, тобто 2,3 кВт. на добу; за 2023 рік, з 01 січня 2023 року по 01 липня 2023 року - 181 добу, він нарахував 430 кВт, тобто по 2,3 кВт на добу.
Вважає, що деталізація розрахунку спожитого об`єму електроенергії за весь період правильного нарахування електроенергії дає правдиву, достовірну уяву про середній облік спожитої нею електроенергії з 12 травня 2021 року по 01 липня 2023 року, а саме середній об`єм спожитої електроенергії за місяць 2021 року складає 171 кВт за добу 5,5 кВт, за місяць 2022 року дає: 72 кВт, за добу 2,3 кВт, за місяць 2023 року складає:72 кВт; за добу 2,3 кВт, що в два і три рази меншим об`ємом ніж за період роботи лічильником з неправильним підключенням.
Тобто, за її думкою, вказана деталізація розрахунків підтверджує обставини об`єктивного споживання об`єму електроенергії за її особовим рахунком, вказує про неправильну роботу лічильника електроенергії за період неправильного його підключення.
У зв`язку з даними обставинами, вважає, що обов`язком постачальника послуги був перерахунок спожитої електроенергії за період з 26 лютого 2021 року по 12 травня 2021 року.
Оскільки, після усунення порушень схеми підключення її лічильника електроенергії 12 травня 2021 року, об`єм спожитої електроенергії за 2,5 роки споживання був менший в 2-3 рази за об`єм до усунення порушень, позивач вважає, що відповідач зобов`язаний негайно перерахувати об`єм спожитої електроенергії та надати їй обґрунтовані розрахунки.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2024 року позов ОСОБА_1 залишений без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.
У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції належним чином не перевірив обставини справи, причини та ціль складання акту від 25.02.2021 року, його зміст та зміст довідки від 26.02.2021 року, її обґрунтування, також не перевірив належним чином пояснення відповідача.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , адвоката Сузанської Л.М., представника АТ «ДТЕК Одеські електромережі», перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно  до ст. 375ЦПК України,  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ДТЕК Одеські електромережі» є юридичною особою та діє на підставі Статуту.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1  належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 лютого 2021 року квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12).
Позивачка, приєдналася до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії розміщеного на сайті оператора системи розподілу АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» (далі-Оператор системи розподілу) за технічними даними паспорту точки розподілу за адресою об`єкту споживача: АДРЕСА_2 , ЕІС код точки розподілу, що підтверджується заявою-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № Р04001/307680 від 24 березня 2021 року (а.с. 16-17, 116-117).
Також судом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини відповідно до умов публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 24 березня 2021 року та позивачка з 24 березня 2021 року є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_2 .
24 березня 2021 року між сторонами було підписано додаток №2 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № Р04001/307680 від 24 березня 2021 року, а саме паспорт точки/точок розподілу електричної енергії (а.с. 118).
24 березня 2021 року між сторонами також було підписано додаток №3 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № Р04001/307680 від 24 березня 2021 року, а саме відомості про розрахункові засоби активної та реактивної електричної енергії та порядок обліку розподілу електричної енергії, відповідно до якого споживання об`єкту споживача обліковується засобом обліку НІК2102 №8244978.
З матеріалів справи вбачається, що засіб обліку НІК2102 №8244978 був встановлений 31 жовтня 2019 році в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить з 26 лютого 2021 року на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 лютого 2021 року позивачці.
В процесі судового розгляду, ОСОБА_1  стверджувала, що з кінця березня 2021 року під час її проживання в квартирі   АДРЕСА_1   та споживання електроенергії, засіб обліку НІК2102 №8244978 фіксував неправильний облік об`єму електроенергії, що стало причиною неодноразового її звернення до відповідача з письмовими заявами щодо проведення правильності підключення засобу обліку електроенергії та встановлення причини неправильного обліку споживання електроенергії, засобом обліку від 05 квітня 2021 року, від 07 квітня 2021 року, від 23 квітня 2021 року, 24 квітня 2021 року, від 07 вересня 2021 року, від 14 серпня 2022 року, від 31 березня 2023 року, 06 липня 2023 року (а.с. 18-20, 21, 22-24, 26-29, 30, 61, 62-64, 65, 66-69, 71-73, 74, 76-78).
Зі змісту відзиву АТ «ДТЕК Одеські електромережі» на позов вбачається, що за день до відчуження квартири   АДРЕСА_1 , на замовлення власника квартири, відбулася технічна перевірка схеми підключення, засобу обліку та пломб встановлених на засобі обліку, за результатами якої представники оператора системи розподілу дійшли висновку що засіб обліку та пломби в нормі, зауваження з боку споживача в акті відсутні, що підтверджується актом технічної перевірки засобу обліку №1182104 від 25 лютого 2021 року.
Встановлено, що 12 травня 2021 року за зверненням позивачки була проведена повторна позапланова технічна перевірка схеми підключення засобу обліку за результатом якої було встановлено, що засіб обліку та пломби в нормі, засіб обліку працює у класі точності, пошкоджень або відхилень метрологічних параметрів засобу комерційного обліку від норм таких засобів, несправності не виявлено, пломби не порушені, про що було складено акт №1270104 від 12 травня 2021 року, який підписаний позивачкою без зауважень (а.с. 120-122).
З матеріалів справи вбачається, що звернення та претензії позивачки до відповідача були розглянути останнім та надані відповіді листами без дати та номеру від 13 квітня 2021 року № 26/03-831, від 28 травня 2021 року №3041, від 01 липня 2021 року №3666, від 06 жовтня 2021 року №5999, а також надана відповідь від 06 травня 2021 року №101/26/03-2734 на звернення відвід 07 квітня 2021 року, від 23 квітня 2021 року, від 26 квітня 2021 року (а.с. 124, 125-126, 127, 128, 129-130).
Також судом встановлено, що відповідно до деталізації спожитого обсягу електричної енергії згідно особового рахунку позивачки за період з 26 лютого 2021 року по 12 травня 2021 року позивачкою було спожито 724 кВт, а саме: 25 лютого 2021 р. - 2251 (акт №1182104 від 25 лютого 2021); 26 березня 2021 р. - 358 (2609-2251 завдання на обхід №15/233); 18 квітня 2021 р. - 205 (2814 - 2609 завдання на обхід №15/17); 12 травня 2021р. – 161 (2975-2814 акт №1270104) (а.с. 112).
Відповідно до деталізації спожитого обсягу електричної енергії згідно особового рахунку позивачки за період з 12 травня 2021 року по 26 липня 2023 року нею було спожито 2631 кВт (а.с. 161-162).
Залишаючи позов ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є безпідставними, які не підтвердженні відповідними доказами.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.
Частинами 1, 2 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.
Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До зазначеного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом ст. 627 ЦК України, з урахуванням положень ст.6 цього Кодексу сторони, є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом вірно встановлено, що Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № Р04001/307680 від 24 березня 2021 року, укладений між сторонами є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до цього Договору. Умови цього Договору є однаковими для всіх споживачів.
Пунктами 1.1.1,1.1.2 ККОЕЕ визначено, що цей Кодекс визначає основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії. Дія цього Кодексу поширюється на відносини у сфері забезпечення комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, а також усіх учасників ринку електричної енергії, адміністратора комерційного обліку та постачальників послуг комерційного обліку електричної енергії (далі - ППКО).
Відповідно до п.6.2.2. ККОЕЕ представники сторони, що здійснює перевірку вузла обліку, мають перевірити: 1) стан живлення обладнання вузла обліку - знеструмлене або під живленням; 2) відповідність часу внутрішніх годинників інтервальних лічильників точному часу; 3) журнали подій для інтервальних лічильників; 4) наявність будь-яких ознак несправності або пошкодження обладнання вузла обліку; 5) наявність будь-яких ознак несанкціонованого втручання в обладнання вузла обліку (порушення цілісності обладнання, пломб та кінцевих муфт/вузлів з`єднання ЗВТ тощо); 6) наявність будь-яких ознак того, що лічильник не реєструє перетікання електричної енергії; 7) наявність будь-яких ознак несправності резервних джерел живлення обладнання вузла обліку.
Пунктом 6.2.3. ККОЕЕ визначено, що перевірка ЗВТ та допоміжного обладнання вузла обліку здійснюється на місцях їх установки у присутності ВТКО та відповідного ППКО (у ролі ОЗКО). У разі потреби зняття пломб та індикаторів повідомлення та присутність власника пломб є обов`язковою.
Згідно п.6.2.4. ККОЕЕ після завершення перевірки сторона, що здійснює перевірку, складає акт технічної перевірки вузла обліку із зазначенням фактичного стану ЗВТ та іншого обладнання вузла обліку, зокрема виявлених недоліків. Цей акт надається за запитом усім заінтересованим сторонам. У разі необхідності здійснюється технічна експертиза ЗВТ та іншого обладнання вузла обліку.
Відповідно до п.6.2.5. ККОЕЕ АКО та будь-яка заінтересована сторона, у разі обґрунтованого сумніву у достовірності даних комерційного обліку (зокрема відмінності даних з основного та верифікаційного вузла обліку), правильній роботі вузла обліку, а також у тому, що ЗКО є справними та непошкодженими, мають право провести або ініціювати проведення оператором системи або ППКО позапланового контрольного огляду або технічної перевірки роботи вузлів обліку, ЗВТ (зокрема параметрів програмування) та схем їх підключення або, при необхідності, проведення експертизи ЗКО та інших складових вузла обліку відповідно до вимог цього Кодексу.
Як було встановлено судом технічна експертиза ЗВТ та іншого обладнання вузла обліку позивачкою не здійснювалася.
Пунктами 6.5.1.,6.5.2. ККОЕЕ визначено, що оператор системи зобов`язаний згідно з затвердженими графіками за місцем провадження господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії проводити: контрольний огляд ЗКО споживачів та зчитування даних з лічильників електричної енергії, де не забезпечено гарантоване щодобове автоматизоване дистанційне зчитування даних, не рідше одного разу на шість місяців; технічну перевірку вузлів обліку для непобутових та колективних побутових споживачів не рідше одного разу на три роки; технічну перевірку вузлів обліку для індивідуальних побутових споживачів не рідше одного разу протягом половини міжповірочного інтервалу лічильника, встановленого у вузлу обліку. Контрольний огляд вузлів обліку та схем їх підключення у споживачів проводяться у присутності споживача або іншої особи, що допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).
Відповідно до п.п.6.5.18, 6.5.19 ККОЕЕ у разі сумніву споживача у правильній роботі вузла обліку він може звернутися до оператора системи або ППКО для забезпечення проведення позачергового контрольного огляду, технічної перевірки вузла обліку або експертизи ЗКО. Якщо відповідні ЗКО належать оператору системи або індивідуальному побутовому споживачу, їх позачерговий контрольний огляд та огляд схеми їх підключення здійснюється оператором системи безкоштовно протягом 20 робочих днів з дня реєстрації звернення споживача щодо неправильної роботи вузла обліку.
Згідно п.6.5.20. ККОЕЕ позачергова технічна перевірка та експертиза ЗВТ за зверненням споживача проводяться оператором системи або ППКО протягом 20 робочих днів з дня оплати споживачем вартості таких послуг.
Як було встановлено судом, ТОВ «ДТЕК Одеські електромережі» за зверненням позивачки, провів позапланову технічну перевірку засобу обліку, за наслідком якої було встановлено, що відхилення в роботі засобу обліку відсутні.
Судом вірно зазначено, що сумніви позивачки про неправильну роботу засобу обліку, наявність сторонніх підключень не підтвердилися. Експертиза засобу обліку позивачкою не проводилася.
З матеріалів справи вбачається, що засіб обліку НІК2102 №8244978, встановлений 31 жовтня 2019 році в квартирі позивачки продовжував обраховувати спожитий обсяг електричної енергії, як в 2021 році, 2022 році, 2023 році, так і продовжує обраховувати спожитий обсяг електричної енергії і на даний час, заміни не підлягав.
Пунктом 8.6.11 ККОЕЕ визначено, що середньодобовий обсяг споживання електричної енергії електроустановками споживача для цілей розрахунків визначається у кВт·год з округленням до чотирьох цифр після коми на основі фактичного споживання в аналогічному періоді попереднього року, розрахованого з урахуванням знятих фактичних або (у разі їх відсутності) оціночних показів лічильника та коефіцієнта приросту/зниження споживання (для індивідуальних побутових споживачів).
У разі відсутності відповідних історичних даних середньодобовий обсяг споживання розраховується на основі зафіксованих двох останніх послідовно зчитаних показів, кількості днів між цими зчитуваннями при умові, що між датами зчитування цих показів не менше ніж 28 днів (без урахування днів, коли електроустановки споживача були відключені оператором системи).
Для непрацюючих лічильників визначення середньодобового обсягу споживання електричної енергії проводиться після відновлення роботи вузла обліку на основі двох найближчих до періоду розрахунку зчитаних та переданих фактичних показів лічильника при умові, що між датами зняття цих показів не менше ніж 28 днів (без урахування днів, коли електроустановки споживача були відключені оператором системи).
Відповідно доп.8.6.18 ККОЕЕ у разі тимчасового порушення роботи вузла обліку не з вини споживача обсяг спожитої електричної енергії від дня порушення вимірювань до дня відновлення вимірювань, визначається на підставі показів верифікаційних лічильників, а у разі їх відсутності розраховується відповідним оператором системи/ППКО за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії таким споживачем.
Отже розрахунок середньодобового споживання застосовується у конкретних випадках відповідно до діючого законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що суб`єктивне судження позивачки не може бути взято для визначення середньодобового обсягу споживання електричної енергії за вказаний нею період, оскільки, як було встановлено при проведенні позапланової технічної перевірки засобу обліку, відхилення в роботі засобу обліку відсутні, оскільки твердження позивачки про неправильну роботу засобу обліку та наявність сторонніх підключень не підтвердилися.
На підставі вищевикладеного, суд встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні, прийшов до обґрунтованого висновку про залишення позову без задоволення за безпідставністю.
Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції належним чином не перевірив обставини справи, причини та ціль складання акту від 25.02.2021 року, його зміст та зміст довідки від 26.02.2021 року, її обґрунтування, також не перевірив належним чином пояснення відповідача, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Також колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).
Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.
Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.
Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 17 лютого 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова