У Х В А Л А
про залишення касаційної скарги без руху
 
29 січня 2025 року                                                                      
м. Київ
 
справа №758/4894/21
провадження № 51-283ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі - Суд):
 
головуюча                                       ОСОБА_1 ,
судді:                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 22 квітня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року,
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на предмет її відповідності вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до КПК України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Однак, засуджений усупереч вимогам КПК України звернувся з касаційною скаргою, яку адресував Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Також, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, засуджений, висловлюючи незгоду з вказаними судовими рішеннями, має вказати в чому полягають допущені, на його думку, порушення, які відповідно до ст. 438 КПК України можуть бути підставами для скасування або зміни оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Натомість, як убачається зі змісту касаційної скарги,  ОСОБА_4 ,окрім іншого, вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оспорює правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення. Таким чином, засуджений просить дати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що згідно зі ст. 438 КПК України не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
У зв`язку із цим колегія суддів звертає увагу на те, що Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до ст. 433 КПК України перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваних судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Окрім того, згідно з ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Проте засуджений не долучив копії оскаржуваних вироку Подільського районного суду м. Києва від 22 квітня 2024 року та ухвали Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року.
За таких обставин, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху і встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати 15 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом складання нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК України.
 
Водночас, звертаємо увагу засудженого ОСОБА_4 на те, що він не позбавлений права самостійно звернутися за правовою допомогою до Регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що регулюється статтею 59 Конституції України, ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України, пунктами 7, 9 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».
Таким чином для засуджених до покарання у виді позбавлення волі законодавством установлені гарантії та права на правову допомогу, в тому числі на час підготовки ними заяв (скарг) про перегляд судових рішень, які набрали законної сили.
Керуючись ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 22 квітня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року залишити без руху і встановити строк, що становить 15 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу, для усунення недоліків касаційної скарги.
Касаційна скарга підлягає поверненню в разі, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає. 
 
Судді: 

ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                   ОСОБА_3